154/2216/26 
2/154/1416/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
11 серпня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Баранюк О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
29 травня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 54 000,00 грн.
Стислий виклад позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 28880-11/2024, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,00 % на день від залишку заборгованості.
Позивач зазначає, що кредит мав бути наданий у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , а повернення кредиту та сплата процентів повинні були здійснюватися відповідно до графіка платежів та таблиці обчислення загальної вартості кредиту.
За твердженням позивача, первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі, однак ОСОБА_1 передбачених договором платежів не здійснював, унаслідок чого утворилася заборгованість.
24 лютого 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24022025, на підставі якого, як стверджує позивач, до нього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року.
Позивач зазначає, що на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача складалася з 20 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 20 600,00 грн заборгованості за процентами та 10 000,00 грн штрафу. Після відступлення права вимоги проценти нараховувалися до закінчення визначеного договором строку кредитування.
Станом на дату закінчення строку кредитування позивач визначив загальну заборгованість відповідача у розмірі 54 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 000,00 грн - заборгованість за процентами; 10 000,00 грн - штраф.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань та набуття права вимоги за договором факторингу, ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року у загальному розмірі 54 000,00 грн, а також понесені судові витрати.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою суду від 09 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Іншою ухвалою суду від 09 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зобов`язано АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як емітента платіжної картки monobank, надати суду інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та щодо надходження на рахунок цієї платіжної картки коштів у розмірі 20 000,00 грн у період з 14 листопада 2024 року по 19 листопада 2024 року.
15 червня 2026 року представник ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» подав до суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив усі наступні судові засідання проводити за його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
10 липня 2026 року на виконання ухвали суду від 09 червня 2026 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана судом інформація щодо емітування на ім`я ОСОБА_1 платіжної картки та зарахування на її рахунок кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. У поданому 15 червня 2026 року клопотанні просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За змістом частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзиву не подав, а представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, наявні всі передбачені статтею 280 ЦПК України умови для заочного розгляду справи.
За таких обставин суд постановив провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
14 листопада 2024 року ОСОБА_1 заповнив заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».
У заявці-анкеті зазначені персональні дані відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер ID-картки НОМЕР_3 , виданої 14 січня 2022 року органом 0712, місце реєстрації - АДРЕСА_1 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_4 , а також номер платіжної картки отримувача НОМЕР_6
Заявка-анкета містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором W0299 та дату її оформлення - 14 листопада 2024 року.
14 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 28880-11/2024.
Відповідно до пункту 1.1 договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язалося надати відповідачу фінансовий кредит у розмірі 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно з пунктом 1.2 договору кредит надано строком на 120 днів. Датою надання кредиту визначено 14 листопада 2024 року. Кінцевою датою погашення кредиту встановлено 13 березня 2025 року.
Пунктом 1.3 договору передбачено право клієнта ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту на підставі окремого звернення клієнта. Умовами договору передбачено, що продовження строку кредитування відбувається шляхом укладення додаткової угоди.
Відповідно до пункту 1.4 договору за користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 1 % на день на залишок заборгованості. Тип процентної ставки - фіксована.
Пунктом 1.4.1 договору визначено денну процентну ставку у розмірі 1,00 %, розраховану за формулою виходячи із загальних витрат за кредитом у розмірі 24 000,00 грн, суми кредиту 20 000,00 грн та строку кредитування 120 днів.
У договорі зазначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2428,90 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 44 000,00 грн, загальні витрати за кредитом - 24 000,00 грн.
Згідно з пунктом 1.5 договору детальні строки повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1 до договору.
Відповідно до пункту 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування коштів на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № 4441-11xx-xxxx-6222 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Розділом 2 договору визначено порядок його укладення в електронній формі.
Зокрема, згідно з пунктом 2.16 договору у разі готовності прийняти пропозицію про укладення договору клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого йому надсилається код у повідомленні з одноразовим ідентифікатором або такий код повідомляється під час телефонного дзвінка, який клієнт вводить у відповідне поле.
Відповідно до пункту 2.17 договору введення такого коду на сайті Товариства підтверджує прийняття клієнтом пропозиції про укладення кредитного договору та є електронним підписом клієнта.
У реквізитах договору зазначені дані відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ID-картка № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_4 , номер платіжної картки НОМЕР_6. Як електронний підпис клієнта зазначено одноразовий ідентифікатор W0299.
З довідки ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , був ідентифікований Товариством під час укладення договору № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року.
У цій довідці зазначено, що одноразовий ідентифікатор W0299 був направлений позичальнику 14 листопада 2024 року о 02 год 41 хв 43 сек на номер телефону НОМЕР_4 .
Паспорт споживчого кредиту від 14 листопада 2024 року містить аналогічні істотні умови кредитування: сума кредиту - 20 000,00 грн, строк кредитування - 120 днів, процентна ставка - 1,00 % на день, тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 24 000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 44 000,00 грн, реальна річна процентна ставка - 2428,90 %.
У паспорті споживчого кредиту також наведено графік платежів: 13 грудня 2024 року - 6 000,00 грн; 12 січня 2025 року - 6 000,00 грн; 11 лютого 2025 року - 6 000,00 грн; 13 березня 2025 року - 26 000,00 грн.
Аналогічний графік міститься у Додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 28880-11/2024. Загальна сума платежів за договором визначена у розмірі 44 000,00 грн, з яких 20 000,00 грн - сума кредиту та 24 000,00 грн - проценти за користування кредитом.
З листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_260217120512 від 17 лютого 2026 року вбачається, що 14 листопада 2024 року о 02 год 45 хв на платіжну картку з маскою НОМЕР_1 було успішно перераховано 20 000,00 грн.
У листі зазначено номер транзакції в системі iPay.ua - 565723332, призначення платежу - зарахування 20 000,00 грн на картку № НОМЕР_6 , код авторизації банку № 474208, одержувач - ОСОБА_1 .
Надана на виконання ухвали суду інформація АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» також містить відомості про емітування на ім`я ОСОБА_1 відповідної платіжної картки та зарахування на її рахунок коштів у розмірі 20 000,00 грн.
Таким чином, матеріали справи містять документи щодо оформлення відповідачем заявки на одержання кредиту, укладення кредитного договору, його підписання одноразовим ідентифікатором, визначення погоджених сторонами умов кредитування та перерахування кредитних коштів на зазначену у договорі платіжну картку.
З наданого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року вбачається, що нарахування процентів здійснювалося щоденно виходячи із суми кредиту 20 000,00 грн та передбаченої договором процентної ставки 1 % на день, що становило 200,00 грн за кожний день користування кредитом.
Розрахунок не містить відомостей про здійснення відповідачем будь-яких платежів на погашення тіла кредиту, процентів або інших платежів за договором.
У період з 14 листопада 2024 року проценти нараховувалися щоденно у розмірі 200,00 грн.
Після настання 13 грудня 2024 року визначеного графіком строку першого платежу сума нарахованих за відповідний розрахунковий період процентів у розмірі 6 000,00 грн відображена у розрахунку як прострочені проценти.
Після настання строку другого платежу сума прострочених процентів збільшилася до 12 000,00 грн, а після настання строку третього платежу 11 лютого 2025 року - до 18000,00 грн.
Одночасно після 11 лютого 2025 року продовжувалося щоденне нарахування поточних процентів у розмірі 200,00 грн на день, унаслідок чого станом на 24 лютого 2025 року їх сума становила 2 600,00 грн.
Таким чином, станом на 24 лютого 2025 року розрахунок первісного кредитора містить заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн, простроченими процентами - 18 000,00 грн, поточними процентами - 2 600,00 грн та штрафом - 10 000,00 грн.
Загальна сума заборгованості за розрахунком ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» станом на 24 лютого 2025 року визначена у розмірі 50 600,00 грн.
24 лютого 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24022025, за умовами якого первісний кредитор відступив фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включеними до Реєстру боржників.
Відповідно до умов договору право вимоги переходить до фактора з моменту набрання договором чинності, після чого фактор замінює первісного кредитора у відповідних кредитних зобов`язаннях та набуває права вимагати від боржників належного виконання грошових зобов`язань.
Актом приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 24 лютого 2025 року підтверджено передачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прав грошової вимоги за 3 802 кредитними зобов`язаннями загальною сумою 45007507,05 грн.
На виконання договору факторингу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 24 лютого 2025 року перерахувало ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» суму фінансування 2 635 870,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3699.
До складу переданих прав вимоги включено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року.
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду.
Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Щодо укладення кредитного договору.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частинами першою, третьою-п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами першою-третьою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилався ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку та якщо він підписаний його стороною. Використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або погоджених сторонами.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Відповідь особи про прийняття пропозиції може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення формуляра заяви в електронній формі або вчинення дій, які в інформаційній системі чітко визначені як прийняття пропозиції.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису у передбачених законом випадках.
Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 зазначив про допустимість укладення кредитного договору в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.
Аналогічний підхід викладений у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, відповідно до якого цивільно-правовий договір може бути укладений в електронній формі, та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 щодо прирівнення належним чином підписаного електронного договору до письмової форми.
У цій справі факт укладення кредитного договору саме ОСОБА_1 підтверджується не одним окремим документом, а сукупністю взаємоузгоджених доказів.
Заявка-анкета містить повні ідентифікаційні дані відповідача, його РНОКПП, паспортні дані, адресу, електронну пошту, фінансовий номер телефону НОМЕР_4 та реквізити платіжної картки НОМЕР_6
Договір № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року містить ті самі персональні та контактні дані відповідача, ті самі реквізити платіжної картки, а електронним підписом клієнта зазначено одноразовий ідентифікатор W0299.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено направлення одноразового ідентифікатора W0299 14 листопада 2024 року о 02 год 41 хв 43 сек саме на фінансовий номер телефону відповідача НОМЕР_4.
Умовами пунктів 2.16 та 2.17 договору прямо передбачено, що після натискання клієнтом кнопки «Підписати» йому надсилається одноразовий ідентифікатор, а введення такого коду є прийняттям пропозиції та електронним підписом клієнта.
Докази укладення договору послідовно узгоджуються між собою за особою позичальника, номером телефону, платіжним засобом, датою, часом та способом акцепту. Матеріали справи не містять жодного доказу використання цих даних іншою особою.
Суд встановив, що ОСОБА_1 особисто акцептував пропозицію ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та підписав кредитний договір № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року одноразовим ідентифікатором W0299. Договір укладено у передбаченій законом електронній письмовій формі, а волевиявлення відповідача на його укладення доведено належними та достатніми доказами.
Щодо фактичного надання кредиту.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_6 Кредит вважається наданим у день перерахування Товариством суми кредиту за цими реквізитами.
ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» підтвердило, що 14 листопада 2024 року о 02 год 45 хв здійснено успішний переказ 20 000,00 грн на платіжну картку з маскою НОМЕР_1 , одержувачем коштів зазначено ОСОБА_1 .
Крім того, на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало інформацію про емітування відповідної платіжної картки на ім`я ОСОБА_1 та про зарахування на її рахунок кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн.
Таким чином, відомості платіжного сервісу, банку-емітента, реквізити кредитного договору і заявки відповідача повністю узгоджуються між собою.
У постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 Верховний Суд виходив із того, що поєднання доказів електронного укладення договору та доказів фактичного переказу кредитних коштів підтверджує виникнення кредитного зобов`язання.
Суд встановив, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало свій обов`язок кредитодавця та 14 листопада 2024 року надало ОСОБА_1 кредит у сумі 20 000,00 грн. Відповідач набув обов`язку повернути отримані кошти та сплатити проценти відповідно до погоджених умов договору.
Щодо виконання зобов`язання та заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Пунктом 1.2 договору встановлено строк кредитування 120 днів та кінцеву дату повернення кредиту - 13 березня 2025 року.
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем платежів у рахунок повернення тіла кредиту. Наданий первісним кредитором детальний розрахунок також не містить жодного платежу відповідача на погашення основного боргу.
Відповідач відзиву не подав та доказів повного або часткового виконання свого зобов`язання не надав.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 20000,00 грн. Позовна вимога в цій частині доведена та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо процентів за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За статтею 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Спірний кредитний договір укладено 14 листопада 2024 року, тобто після набрання чинності обмеженням максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Перехідні граничні ставки 2,5 % та 1,5 %, передбачені для окремих раніше укладених договорів, до цих правовідносин не застосовуються.
Пунктом 1.4 договору сторони погодили фіксовану процентну ставку 1 % на день від залишку заборгованості. У пункті 1.4.1 договору денна процентна ставка також визначена у розмірі 1,00 %.
Отже, погоджена сторонами денна процентна ставка не перевищує встановленої частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної межі.
За договором строк користування кредитом становив 120 днів, а проценти за повний строк кредитування визначені у сумі 24 000,00 грн. Такі самі сума і порядок платежів зазначені у паспорті споживчого кредиту та Додатку № 1 до договору.
Суд здійснив контрольний розрахунок процентів за погодженою ставкою: 20 000,00 грн ? 1 % = 200,00 грн процентів за один день користування кредитом. 200,00 грн ? 120 днів = 24 000,00 грн.
Результат контрольного розрахунку повністю відповідає сумі процентів, зазначеній у договорі, паспорті споживчого кредиту, графіку платежів та заявленій позивачем до стягнення.
Розрахунок первісного кредитора підтверджує щоденне нарахування 200,00 грн процентів. Станом на 24 лютого 2025 року було нараховано 20 600,00 грн процентів, з яких 18 000,00 грн обліковувалися як прострочені та 2 600,00 грн як поточні.
Після відступлення права вимоги до закінчення погодженого сторонами строку кредитування залишалося 17 днів. За цей період за ставкою 200,00 грн на день підлягало нарахуванню ще 3 400,00 грн процентів.
Таким чином, загальна сума процентів за весь передбачений договором 120-денний строк кредитування становить 20 600,00 грн + 3 400,00 грн = 24 000,00 грн.
Жодних процентів після 13 березня 2025 року позивач до стягнення не заявив.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти існує в межах погодженого сторонами строку кредитування, а після його спливу правовідносини переходять в охоронну стадію.
У цій справі заявлені 24 000,00 грн є саме платою за користування кредитом у межах погодженого договором 120-денного строку та не є процентами, нарахованими після його закінчення, чи видом відповідальності за прострочення.
Суд установив, що розрахунок процентів відповідає умовам договору, фактичному періоду користування кредитом та імперативному обмеженню денної процентної ставки. Заборгованість за процентами у розмірі 24 000,00 грн доведена та підлягає стягненню.
Щодо переходу права вимоги до позивача.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
24 лютого 2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 24022025.
За умовами договору факторингу права грошової вимоги до боржників переходили до фактора з моменту набрання договором чинності.
Актом приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 24 лютого 2025 року підтверджено передачу фактору Реєстру боржників за 3 802 кредитними зобов`язаннями на загальну суму 45 007 507,05 грн.
Виконання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» свого обов`язку за договором факторингу підтверджене платіжною інструкцією № 3699 від 24 лютого 2025 року про перерахування ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» суми фінансування 2 635 870,15 грн.
До переданого портфеля включено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року.
Договір факторингу, Реєстр боржників, акт його приймання-передачі та документ про сплату фінансування узгоджуються між собою та підтверджують безперервний перехід права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача.
Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором № 28880-11/2024 в тому обсязі та на тих умовах, які належали первісному кредитору.
Щодо вимоги про стягнення штрафу.
Позивач просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн штрафу, посилаючись на пункт 5.3 кредитного договору.
Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до строків, установлених графіком платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості за відповідний розрахунковий період з урахуванням установлених законодавством обмежень.
Отже, за своєю правовою природою заявлені 10 000,00 грн є саме неустойкою у формі штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитний договір укладено 14 листопада 2024 року, а всі передбачені графіком строки платежів настали у період дії воєнного стану. Штраф нараховано виключно внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Посилання позивача на виключення пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не змінює висновку суду.
Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинною спеціальною нормою щодо відповідальності позичальника за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором у період воєнного стану і прямо звільняє позичальника від обов`язку сплати неустойки у формі штрафу або пені.
Виключення іншої норми із Закону України «Про споживче кредитування» не припинило дію пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не створило для кредитодавця права на стягнення неустойки всупереч прямій забороні, встановленій Цивільним кодексом України.
Більше того, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України прямо встановлює обов`язок кредитодавця списати неустойку, нараховану з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання відповідного кредитного зобов`язання.
Отже, нарахований відповідачу штраф у розмірі 10 000,00 грн стягненню не підлягає. Позовна вимога в цій частині суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому в її задоволенні слід відмовити.
Висновок за результатами розгляду справи.
Оцінивши докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд установив, що 14 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 у належній електронній формі укладено кредитний договір № 28880-11/2024, за яким відповідач отримав 20 000,00 грн кредитних коштів строком на 120 днів зі сплатою процентів за фіксованою ставкою 1 % на день.
Первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання кредиту. Відповідач доказів повернення кредиту або сплати процентів не надав.
Сума основного боргу у розмірі 20 000,00 грн та проценти за користування кредитом у межах погодженого 120-денного строку у розмірі 24 000,00 грн підтверджені договором, графіком платежів, розрахунком заборгованості та контрольним розрахунком суду.
Позивач належними доказами підтвердив набуття права вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу № 24022025 від 24 лютого 2025 року.
Водночас штраф у розмірі 10 000,00 грн нарахований за прострочення грошового зобов`язання в період дії воєнного стану та відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стягненню не підлягає.
За таких обставин позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає частковому задоволенню.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року у загальній сумі 44 000,00 грн, з яких 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 24 000,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 10 000,00 грн штрафу слід відмовити.
Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги заявлені у розмірі 54 000,00 грн та підлягають задоволенню у розмірі 44 000,00 грн, що становить 81,4815 % від заявлених вимог.
Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі: 2 662,40 грн ? 44 000,00 грн / 54000,00 грн = 2 169,36 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір таких витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Разом із тим механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, передбачений частиною п`ятою статті 137 ЦПК України, застосовується судом за клопотанням іншої сторони. Відповідач такого клопотання не подавав.
Натомість при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до статті 141 ЦПК України самостійно визначає, яка сума таких витрат підлягає покладенню на іншу сторону, з урахуванням їх зв`язку з розглядом справи, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, а також поведінки учасників справи.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ», ордер адвоката Усенка Михайла Ігоровича, акт № 1019 наданих послуг від 11 травня 2026 року та детальний опис наданих послуг.
Пунктом 2.3 договору визначено, що вартість послуг правничої допомоги за одну кредитну справу становить 8 000,00 грн.
В акті № 1019 від 11 травня 2026 року зазначено про надання правничої допомоги у справі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 28880-11/2024 та визначено вартість наданих послуг у сумі 8 000,00 грн.
Згідно з детальним описом наданих послуг адвокатом зазначено: усну консультацію клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості - 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години; погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хвилин; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 години 30 хвилин; подання заяви до суду. Загальний зазначений час роботи становить 6 годин 30 хвилин.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат, їх необхідності та розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи.
Оцінюючи заявлені витрати саме з метою їх розподілу між сторонами, суд враховує, що ця справа є типовим спором про стягнення заборгованості за одним кредитним договором, не потребувала проведення складних процесуальних дій, експертиз, підготовки значного обсягу індивідуальних процесуальних документів чи участі представника позивача у судових засіданнях.
Представником позивача було підготовлено позовну заяву за правовідносинами, що мають сталий характер для професійного кредитора, а значна частина фактичної та правової інформації для її складення містилася у документах кредитної справи, сформованих первісним та новим кредиторами.
Зазначений у детальному описі час на ознайомлення з матеріалами кредитної справи у кількості двох годин та на складення позовної заяви у кількості трьох годин тридцяти хвилин сам по собі підтверджує обсяг задекларованої адвокатом роботи, однак не означає, що повна договірна вартість такої роботи у розмірі 8 000,00 грн повинна бути покладена на відповідача.
Домовленість між адвокатом та клієнтом щодо розміру гонорару є обов`язковою для сторін договору про надання правничої допомоги, проте при вирішенні питання про компенсацію цих витрат за рахунок іншої сторони суд не пов`язаний самим лише погодженим сторонами розміром гонорару та повинен оцінити його з позиції реальності, необхідності, розумності й пропорційності.
З урахуванням характеру спору, його складності, ціни позову, фактичного обсягу виконаної адвокатом роботи, відсутності необхідності участі представника позивача у судових засіданнях та типового характеру підготовленої позовної заяви суд визначає, що обґрунтованою, необхідною та пропорційною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка може бути покладена на іншу сторону, є 3 000,00 грн.
Такий висновок є визначенням розміру судових витрат, що підлягають розподілу відповідно до статті 141 ЦПК України, а не зменшенням витрат за частиною п`ятою статті 137 ЦПК України за критерієм неспівмірності.
Оскільки позов задоволено на 81,4815 %, витрати на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на відповідача у тій самій пропорції: 3 000,00 грн ? 44 000,00 грн / 54 000,00 грн = 2 444,44 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 4 613,80 грн, з яких 2 169,36 грн - судовий збір та 2 444,44 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, статтями 202-205, 207, 509, 512, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 8, 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 28880-11/2024 від 14 листопада 2024 року у загальному розмірі 44 000,00 грн (сорок чотири тисячі гривень 00 копійок), з яких:
- 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) - заборгованість за тілом кредиту;
- 24 000,00 грн (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок) - заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 169,36 грн (дві тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 36 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 444,44 грн (дві тисячі чотириста сорок чотири гривні 44 копійки), а всього судових витрат - 4 613,80 грн (чотири тисячі шістсот тринадцять гривень 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4 поверх; рахунок НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ігор ВІТЕР