КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2026 року справа № 320/52644/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Франковської А.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
за участю сторін:
представника позивача – Татарчук О.В. (в режимі відеоконференції), 
представника відповідача – Коваленко Р.М. (в режимі відеоконференції)

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України у вигляді призупинення молодшому сержанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби та виключення із усіх видів забезпечення та списків ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023;
- визнати протиправним і скасувати наказ від 01.07.2023 № 186 про самовільне залишення позивачем ВЧ НОМЕР_1 23.05.2023, увільнення від займаної посади, призупинення військової служби, вислуги років для призначення пенсії за вислугу у військовому званні, виплати грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключення із всіх видів забезпечення та зі списків складу ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувані дії та наказ вчинені (прийнято) протиправно, оскільки ОСОБА_1 самовільно не залишав військову частину, в якій перебував з 28.02.2022 у зоні бойових дій.
Позивач стверджує, що через отримання контузії з 28.01.2023 він перебував у двох військових шпиталях, звідки 14.02.2023 був направлений у приватну клініку міста Запоріжжя для обстеження та призначення лікування правого ока. Після проведеного обстеження був направлений в Одеський інститут очних хвороб та тканинної терапії імені В.П. Філатова, де перебував на стаціонарному лікуванні з 15.03.2023 по 23.03.2023 та з 25.04.2023 по 27.04.2023. У зв?язку з двосторонньою втратою слуху, з 17.07.2023 по 28.07.2023 ОСОБА_1 , з відома командира військової частини, перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради за місцем фактичного проживання в місті Світловодську Кіровоградської області. Після виписки у позивача стався гострий мозковий інсульт і він знову перебував на стаціонарному лікуванні у цьому ж медичному закладі з 11.09.2023 по 20.09.2023 року та з 17.01.2024 по 26.01.2024 з продовженням амбулаторного лікування та необхідністю чергового стаціонарного лікування в липні 2024 року, що рекомендовано лікуючим лікарем.
Також позивач зазначає, що його звернення до медичного підрозділу військової частини щодо його направлення на військово-лікарську комісію для встановлення придатності для подальшої служби залишилося без задоволення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23.12.2024 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє стверджувало, що оскаржувані дії (наказ) вчинені (прийнято) у відповідності до вимог законодавства. Водночас Міністерство оборони України наголосило, що не є належним відповідачем у справі.
15.01.2025 канцелярією суду зареєстрована відповідь на відзив позивача разом із додатками, в якій ОСОБА_1 зазначив про помилковість доводів Міністерства оборони України, викладених у відзиві.
16.01.2025 Міністерством оборони України подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких наголосив на відсутності правових підстав для задоволення позову.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 залучено до участі у справі як співвідповідача - ВЧ НОМЕР_1 (також далі – відповідач). 
02.05.2025 канцелярією суду зареєстровано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ВЧ НОМЕР_1 від 09.04.2025, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_1 Міністерства оборони України у вигляді призупинення молодшому сержанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби та виключення із усіх видів забезпечення та списків ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023;
- визнати протиправним і скасувати наказ від 01.07.2023 № 186 про самовільне залишення позивачем ВЧ НОМЕР_1 23.05.2023, увільнення від займаної посади, призупинення військової служби, вислуги років для призначення пенсії за вислугу у військовому званні, виплати грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключення із всіх видів забезпечення та зі списків складу ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 з уточненнями від 09.04.2025.
02.05.2025 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому ВЧ НОМЕР_1 зазначає про безпідставність позовних вимог. Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 призупинено військову службу, адже починаючи з 26.06.2023 по теперішній час військовослужбовець відсутній у розташуванні військової частини, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженим органом внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України (кримінальне провадження № 62023050010001973 від 26.06.2023).
08.05.2025 канцелярією суду зареєстровано відзив Міністерства оборони України на позовну заяву, поданий через підсистему «Електронний суд» 07.05.2025, в якому наголошує на правомірності оскаржуваних дій та наказу ВЧ НОМЕР_1 , а також на помилковості визначення позивачем в якості відповідача Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
12.05.2025 канцелярією суду зареєстровано заперечення на відповідь на відзив представника ВЧ НОМЕР_1 , подане через підсистему «Електронний суд» 12.05.2025, в яких відповідач додатково до вже наданих доводів зазначає, що ОСОБА_1 не є учасником бойових дій та бойового досвіду немає, проходив військову службу у підрозділі забезпечення, посада в якому не вимагала безпосередню участь у бойовий діях, перебування безпосередньо в районах їх здійснення або на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Відповідач наголошує, що за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (з 28.02.2022 по 21.05.2023) молодший сержант ОСОБА_1 поранень (контузії, травми або каліцтва) у зв?язку з виконанням бойового (спеціального) завдання або внаслідок ракетної авіаційної) бомбової чи дронової атаки, ураження ворожими артилерійськими боєприпасами розташувань тилових підрозділів, інших проявів збройної агресії проти України, не отримував. Також йому не видавалася довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402. Водночас зазначена позивачем госпіталізація, на переконання ВЧ НОМЕР_1 , стосувалася лікування соматичних хвороб.
Також ВЧ НОМЕР_1 звертає увагу на те, що з 21.05.2023 по теперішній час ОСОБА_1 перебуває поза розташуванням військової частини, обов?язки військової служби не виконує, у підрозділ не повертався за цей час.
13.05.2025 канцелярією суду зареєстрована відповідь на відзив позивача, направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 06.05.2025, в якій викладено доводи, які за змістом є аналогічними до вже зазначених ним у позовній заяві.
21.05.2025 канцелярією суду зареєстровано заперечення (відповідь на відзив) Міністерства оборони України, подані через підсистему «Електронний суд» 14.05.2025, в яких зазначає про правомірне призупинення виплати грошового забезпечення для позивача, оскільки останнім не додержано вимог ст. 257 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.
22.05.2025 позивачем подано до суду заяву від 19.05.2025 про відмову від позову до Міністерства оборони України у зв`язку з тим, що належним відповідачем є ВЧ НОМЕР_1 .
Також, 22.05.2025 позивачем подано до суду заяву від 22.05.2025 про поновлення процесуального строку для подання вказаного позову до суду.
Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 закрито провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, а також визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 витребувано докази у справі від Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську Донецької області, а саме: інформацію про стан розслідування кримінального провадження № 62023050010001973, внесеного до ЄРДР 26.06.2023; який статус має ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні; чи прийнято процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні, та надати копію остаточного процесуального документу, яке прийнято у даному кримінальному провадженні (у разі його наявності).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 повторно витребувано докази у справі від Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську Донецької області, а також витребувано від відповідача засвідчений належним чином Витяг з наказу командиру ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023 № 1962 та копію доповіді про самовільне залишення ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023. 
08.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 19.09.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли витребувані судом докази.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 витребувано докази у справі від Відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а саме: інформацію про стан розслідування кримінального провадження № 62023050010001973, внесеного до ЄРДР 26.06.2023; який статус має ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні; чи прийнято процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні, та надати копію остаточного процесуального документу, яке прийнято у даному кримінальному провадженні (у разі його наявності).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 повторно витребувано докази у справі від Відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а також витребувано від відповідача копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по основній частині) від 01.07.2023 № 248-РС.
01.11.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких звертає увагу на те, що усні пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких станом на 31.10.2025 він лікується амбулаторно і це, за його словами, не перешкоджає йому відвідувати судові засідання через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, не вбачається можливим визнати перебування позивача поза розташуванням ВЧ НОМЕР_1 таким, що було з поважних причин. Також повідомляє, що Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області розглядалася справа № 401/3795/24 за матеріалами ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 (вчинення домашнього насильства) та ч. 2 ст. 173-8 (невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце тимчасового перебування у разі винесення такого припису) КУпАП, що додатково, на думку відповідача, вказує на те, що ОСОБА_1 перебував поза розташуванням ВЧ НОМЕР_1 не з метою лікування та за відсутності обставин, які об`єктивно унеможливили несення військової служби.
Водночас 10.11.2025 на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли витребувані судом докази.
12.11.2025 на офіційну електронну адресу суду від Відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшли витребувані ухвалою від 31.10.2025 докази у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 витребувано докази у справі від відповідача (копії листів щодо направлення позивача для проходження військово-лікарської комісії (з доказами отримання).
18.03.2026 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2026 надано докази на підтвердження вжиття заходів щодо організації проходження позивачем медичного огляду/ВЛК, а також докази їх направлення та отримання адресатами. 
31.03.2026 на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшли докази у справі, а саме копія рапорту від 18.03.2026 щодо листа ВЧ НОМЕР_1 від 31.01.2026 № 1060/1713, який є направленням для проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 або у його підрозділі – Світловодському відділенні № 1, в якому зазначено про відмову з боку Світловодського відділення №1 в проведенні ВЛК.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 витребувано докази у справі від ІНФОРМАЦІЯ_3 та від Відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. 
01.05.2026 на адресу суду від позивача надійшли докази у справі – лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.04.2026 № 1/1259.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 повторно витребувано докази у справі від ІНФОРМАЦІЯ_3 та від Відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
У судовому засіданні 14.07.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив, просив відмовити у позові.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 № 121 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 28.02.2022 відповідно до розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 та Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 28 лютого 2022 року прийняв посаду майстра ремонтної майстерні засобів зв?язку польового вузла зв?язку ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов?язків за посадою (т.1, а.с.134).
У подальшому наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.07.2023 № 248-РС відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» увільнено від займаної посади та призупинено військову службу молодшого сержанта ОСОБА_1 , майстра ремонтної майстерні засобів зв?язку польового вузла зв?язку ВЧ НОМЕР_1 , який 23.05.2023 самовільно залишив військову частину. В якості підстави вказано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (також далі – ЄРДР) від 26.06.2023 № 62023050010001973 (т.2, а.с.133).
На підставі вказаних вище наказу від 01.07.2023 № 248-РС та витягу з ЄРДР від 26.06.2023 № 62023050010001973 командиром ВЧ НОМЕР_1 01.07.2023 видано наказ (по стройовій частині) № 186, яким молодшому сержанту ОСОБА_1 , майстру ремонтної майстерні засобів зв`язку польового вузла зв?язку ВЧ НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 23.05.2023, увільненому від займаної посади та якому призупинено військову службу, вирішено призупинити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення та зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023 (т.1, а.с.12).
Не погоджуючись з указаними діями та наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 № 186, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
За змістом ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення № 1153/2008), згідно з п. 1 якого цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Згідно з п. 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Питання початку, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час і місце виконання обов`язків військової служби визначено в ст. 24 Закону № 2232-ХІІ.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Частиною 4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Порядок призупинення та продовження військової служби також визначено в п. п. 144-1 – 144-7 Положення № 1153/2008.
Так, відповідно до п. 144-1 Положення № 1153/2008 для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно з п. 144-2 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Пунктом 144-3 Положення № 1153/2008 передбачено, що звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
- видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
- організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
- надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Отже, вказаними вище нормами Закону № 2232-ХІІ та Положення № 1153/2008 встановлено, що військова служба для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України та інших військових формувань, призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, водночас командир (начальник) військової частини у такому випадку зобов`язаний видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з посади та наказ по стройовій частині про призупинення виплати останньому грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі рапорту начальника польового вузла зв`язку ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 21.05.2023 про виявлення 21.05.2023 о 08:00 на ранковому шикуванні відсутності майстра ремонтної майстерні засобів зв?язку польового вузла зв?язку ВЧ НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який самовільно залишив розташування підрозділу, командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ від 21.05.2023 № 1962 про призначення службового розслідування (т.1, а.с.133, т.2, а.с.74).
Крім того начальником ВЧ НОМЕР_1 складено на ім`я Директора ТУ ДБР м. Краматорська повідомлення від 13.06.2023 № 0989/3/993 про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці) (т.1, а.с.141 зворот).
З наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР від 06.10.2025 (т. 2 а.с. 77) вбачається, що на підставі вказаного вище повідомлення від 13.06.2023 № 0989/3/993 26.06.2023 зареєстровано кримінальне провадження № 62023050010001973.
Суд звертає увагу, що позивачем не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження правомірності залишення ВЧ НОМЕР_1 , яка була виявлена 21.05.2023.
При цьому посилання ОСОБА_1 в обґрунтування відсутності самовільного залишення ним військової частини на проходження лікування в цивільних (невійськових) закладах охорони здоров`я суд сприймає критично, оскільки згідно зі ст. 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. Водночас у матеріалах справи відсутні докази складання лікарем (черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту) ВЧ НОМЕР_1 відповідного висновку про направлення молодшого сержанта ОСОБА_1 на стаціонарне лікування поза розташуванням ВЧ НОМЕР_1 .
Ураховуючи вищезазначене, станом на час видання наказів від 01.07.2023 № 248-РС (по особовому складу) та від 01.07.2023 № 186 (по стройовій частині) існували передбачені Законом № 2232-ХІІ та Положенням № 1153/2008 обставини, які зобов`язували командира ВЧ НОМЕР_1 видати наказ по особовому складу про звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 з посади майстра ремонтної майстерні засобів зв?язку польового вузла зв?язку ВЧ НОМЕР_1 та наказ по стройовій частині про призупинення виплати останньому грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини, оскільки мало місце самовільне залишення позивачем ВЧ НОМЕР_1 , про що внесено відповідні відомості до ЄРДР на підставі повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 про вчинене кримінальне правопорушення.
Отже, оскаржувані позивачем дії командира ВЧ НОМЕР_1 щодо призупинення молодшому сержанту ОСОБА_1 військової служби та виключення із усіх видів забезпечення та списків ВЧ НОМЕР_1 з 26.06.2023 та наказ від 01.07.2023 № 186 вчинені (прийнятий) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд не бере до уваги доводи представника позивача, наведені ним у клопотанні від 15.08.2025, а саме про відсутність підпису командира військової частини полковника ОСОБА_3 (т.2, а.с.58).
У судовому засіданні 19.09.2025 судом заслухано думку відповідача щодо поданого клопотання, який пояснив, що на всіх оригіналах документів службового розслідування наявний підпис командира військової частини полковника ОСОБА_3 , під час підготовки відзиву на позовну заяву суду надані витяги з документів, тобто копії документів, що відтворюють тільки частину документу.
Дослідивши матеріали справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 витребувано від відповідача засвідчений належним чином Витяг з наказу командиру ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023 № 1962 та копію доповіді про самовільне залишення ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023. 
Представником надано письмові пояснення щодо наданих документів, зокрема щодо документальної форми поданих матеріалів службового розслідування. Інструкція з діловодства в Збройних Силах України, затверджена наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (далі - Інструкція), вимагає: витяг з документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію (пункт 2.7.22.2 Інструкції). Витяг - це копія документа, що відтворює його частину і засвідчена в установленому порядку. На відміну від копії витяг лише засвідчується (пункт 1.3 Інструкції). 
Тому, у випадку із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2023 № 1962 відтворювати та засвідчувати окрему частину наказу не має потреби, тому до суду подано копію всього наказу, в якому наявні зображення підпису командира військової частини НОМЕР_1 та відтиску гербової печатки; копія документа - це документ, що відтворює інформацію іншого документа і всі його зовнішні ознаки чи їх частину (пункт 1.3 Інструкції). Копія документа має відповідати оригіналу (пункт 2.7.22 Інструкції). 
Тому, у випадку із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2023 № 1962 і доповіддю від 21.05.2023 до суду подано копії наказу та доповіді із такими реквізитами як підпис уповноваженої особи, відтиски печатки та аркуш погодження наказу з підписами посадових осіб військової частини, щоб спростувати сумніви сторони позивача про складання таких документів у 2023 році. 
Надані до суду засвідчені належним чином Витяг з наказу командиру ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023 № 1962 та копія доповіді про самовільне залишення ВЧ НОМЕР_1 від 21.05.2023 (т.2, а.с.74-76) містять підпис командира військової частини полковника ОСОБА_3 , що спростовує твердження представника позивача про відсутність такого підпису.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати відповідно до положень ст. 139 КАС України суд залишає за позивачем.
У судовому засіданні 14.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення суду складено 20.07.2026.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.