Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №577/2258/26
Провадження №2/338/1264/26
14 вересня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Решетова В.В.
з участю секретаря Смеречук Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», позивач), від імені якого діє адвокат Столітній Михайло Миколайович, через підсистему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1534773 від 03 квітня 2024 року в загальному розмірі 19 549 грн 92 коп., а також судових витрат.
Позов обґрунтовано тим, що 03 квітня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту №1534773. Позивач посилається на те, що кредитодавець надав відповідачу 2 000 грн, а відповідач належно зобов`язання не виконав.
За розрахунком позивача станом на дату відступлення права вимоги 24 грудня 2024 року заборгованість становила 14 799 грн 92 коп., з яких: 1 999 грн 99 коп. - основний борг, 11 799 грн 93 коп. - проценти та 1 000 грн - штрафні санкції. Після набуття права вимоги позивач додатково нарахував 4 750 грн процентів за 95 календарних днів - з 25 грудня 2024 року по 29 березня 2025 року. Всього заявлено до стягнення 19 549 грн 92 коп.
Крім того, позивач просить стягнути 2 662 грн 40 коп. судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2026 року позовну заяву передано до Тячівського районного суду Закарпатської області для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2026 року позовну заяву передано до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 20 серпня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, клопотання представника позивача задоволено та витребувано у банківської установи інформацію про надходження на платіжну картку, яка належить відповідачу. 
Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає повністю не заперечує щодо стягнення кредитної заборгованості та судових витрат. Також просив зменшити розмір відсотків, відповідно до чинного законодавства.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. 
Суд, дослідивши письмові та електронні матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 квітня 2024 року о 14:24:41 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1534773, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором B726.
За договором кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 2 000 грн строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка визначена в розмірі 2,50 % на день. Знижена ставка 1,625 % на день застосовувалася за умови сплати до 03 травня 2024 року або протягом наступних трьох календарних днів суми не меншої за перший платіж, встановлений графіком. Графіком передбачено 12 платежів через кожні 30 днів: перший платіж - 975 грн процентів, наступні десять платежів - по 1 500 грн процентів та останній платіж 29 березня 2025 року - 3 500 грн, з яких 2 000 грн кредиту і 1 500 грн процентів.
Договір передбачає, що у разі недостатності платежу для повного виконання зобов`язання кошти зараховуються у черговості, визначеній Законом України «Про споживче кредитування»: спочатку прострочена сума кредиту та прострочені проценти, далі поточна сума кредиту та проценти, після чого - неустойка та інші платежі.
Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250115-1419 від 15 січня 2025 року підтверджено успішне перерахування 03 квітня 2024 року о 14:25:16 кредитних коштів у сумі 2 000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 .
На виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» листом від 02 вересня 2026 року №БТ/Е-38234 повідомило, що платіжна картка №4441114413492628 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та що 03 квітня 2024 року на цю картку зараховано 2 000 грн. Ці відомості узгоджуються з даними платіжного провайдера та ідентифікаційними даними відповідача в кредитному договорі.
Із розрахунку первісного кредитора вбачається, що 02 травня 2024 року відповідач сплатив 975 грн 01 коп. Первісний кредитор зарахував 975 грн у рахунок процентів та 1 коп. у рахунок тіла кредиту. Інших платежів розрахунки позивача не містять.
24 грудня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №24122024. За умовами договору права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників. Судом встановлено, що акт прийому-передачі реєстру боржників від 24 грудня 2024 року підписаний сторонами. У витягу з реєстру боржників під №1077 зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , договір №1534773, із заявленим первісним кредитором боргом в сумі 14 799 грн 92 коп.
Платіжною інструкцією №6308 від 26 грудня 2024 року підтверджено оплату за договором факторингу №24122024. Повідомлення про відступлення права вимоги містить відомості про нового кредитора та суму заявленої на 24 грудня 2024 року заборгованості.
Відповідно до статей 205, 207, 626, 628, 638, 1048, 1054 ЦК України договір є обов`язковим для сторін, а кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та акцепту, а використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є допустимим способом його підписання.
У постанові від 04 лютого 2026 року у справі №758/14925/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду звернув увагу, що при оцінці електронного договору суд повинен перевірити спосіб підписання, цілісність та незмінюваність електронного документа, а паперова копія електронного доказу може бути прийнята за відсутності обґрунтованих сумнівів щодо її відповідності оригіналу. 
В даній справі, яка розглядається судом, зміст договору, ідентифікатор B726, час його підписання, фактичне зарахування коштів на картку відповідача та частковий платіж за договором взаємно узгоджуються й у сукупності підтверджують виникнення кредитного зобов`язання.
Відповідно до статей 509, 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від його виконання не допускається.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтями 1077, 1082 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи.
Договір факторингу №24122024, акт приймання-передачі реєстру боржників та витяг із реєстру боржників індивідуалізують вимогу до ОСОБА_1 за договором №1534773. Отже, позивач набув право вимоги за цим договором. Водночас заміна кредитора не може збільшити обсяг зобов`язання боржника, а новий кредитор набуває лише ту вимогу, яка існує відповідно до договору та імперативних норм закону.

Щодо стягнення заборгованості за процентами та основним боргом, суд зазначає наступне.
Закон України №3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнив статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» правилом, за яким максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» на перехідний 240-денний період установлено максимальну денну процентну ставку, зокрема: протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року гранична денна ставка становила 2,5 %, з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року - 1 %.
В судовому засіданні встановлено, що договір №1534773 укладений 03 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом №3498-IX. Тому його умови про проценти підлягають застосуванню лише в межах установленої законом максимальної денної процентної ставки. 
Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 02 травня 2024 року сплатив 975 грн 01 коп., тобто він виконав умову договору для застосування індивідуальної знижки за перший розрахунковий період. Водночас з 22 квітня 2024 року навіть знижена договірна ставка 1,625 % перевищувала законодавчу межу 1,5 %. Тому за перший 30-денний період проценти становлять: за 19 днів з 03 до 21 квітня 2024 року - 617 грн 50 коп. (2 000 грн ? 1,625 % ? 19); за 11 днів з 22 квітня до 02 травня 2024 року - 330 грн (2 000 грн ? 1,5 % ? 11). Разом - 947 грн 50 коп.
Із платежу 975 грн 01 коп. після повної сплати 947 грн 50 коп. процентів залишок 27 грн 51 коп. відповідно до погодженої сторонами та встановленої законом черговості підлягав зарахуванню в рахунок суми кредиту. Отже, після платежу 02 травня 2024 року непогашене тіло кредиту становило 1 972 грн 49 коп., а не 1 999 грн 99 коп., як зазначено у розрахунку позивача.
За період з 03 травня 2024 року до 19 серпня 2024 року, що становить 109 календарних днів, проценти за максимально допустимою ставкою 1,5 % на залишок 1 972 грн 49 коп. становлять 3 225 грн 02 коп. (1 972,49 грн ? 1,5 % ? 109).
За період з 20 серпня 2024 року до 24 грудня 2024 року включно, що становить 127 календарних днів, проценти за ставкою 1 % становлять 2 505 грн 06 коп. (1 972,49 грн ? 1 % ? 127). Таким чином, зробивши власний розрахунок заборгованості, судом встановлено що на дату відступлення права вимоги правомірний залишок основного боргу становив 1 972 грн 49 коп., а несплачені проценти - 5 730 грн 08 коп.
Після відступлення права вимоги договірний строк кредитування продовжувався до дати останнього платежу. Однак графік містить 12 тридцятиденних розрахункових періодів, тобто загалом 360 днів. Перший період, як це видно і з розрахунку первісного кредитора, охоплює 03 квітня - 02 травня 2024 року включно. Відповідно останнім днем нарахування процентів у межах 360 днів є 28 березня 2025 року, а 29 березня 2025 року - дата останнього платежу. Включення позивачем 29 березня 2025 року до 95-денного періоду нарахування створює 361-й день користування кредитом та не відповідає погодженому 360-денному строку.
Тому за період з 25 грудня 2024 року до 28 березня 2025 року включно (94 календарних дні) проценти за максимально допустимою ставкою 1 % становлять 1 854 грн 14 коп. (1 972,49 грн ? 1 % ? 94).
Загальний розмір несплачених процентів за договором становить 7 584 грн 22 коп. (3 225,02 грн + 2 505,06 грн + 1 854,14 грн), а непогашена сума кредиту - 1 972 грн 49 коп. Таким чином, у цій частині доведеним та таким, що відповідає закону, на думку суду є борг у загальному розмірі 9 556 грн 71 коп.
Отже, на підставі зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позов у частині тіла кредиту підлягає задоволенню в сумі 1 972 грн 49 коп. із заявленої суми 1 999 грн 99 коп., а в частині процентів – в сумі 7 584 грн 22 коп. із заявленої суми 16 549 грн 93 коп. В іншій частині цих вимог слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за штрафними санкціями.
Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути 1 000 грн штрафних санкцій, нарахованих первісним кредитором за прострочення виконання кредитного зобов`язання.
Разом з тим, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник у разі прострочення грошового зобов`язання за кредитом (позикою) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), а неустойка та інші платежі за прострочення, нараховані включно з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем.
Враховуючи те, що кредитний договір укладено 03 квітня 2024 року, а всі заявлені штрафні санкції за ним могли бути нараховані лише після цієї дати, тому в період дії воєнного стану нарахування штрафів та пені не застосовується. Отже, вимога про стягнення 1 000 грн штрафних санкцій задоволенню не підлягає.
Отже, оцінивши кожний доказ окремо та їх сукупність відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що факт укладення договору, отримання відповідачем кредитних коштів і перехід права вимоги до позивача доведені. Водночас розрахунок заборгованості позивача не враховує законодавчі обмеження максимальної денної процентної ставки, неправильно розподіляє частину платежу 975 грн 01 коп., містить один зайвий день нарахування процентів і включає штрафні санкції, стягнення яких у період воєнного стану законом виключено.
Тому позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача слід стягнути 1 972 грн 49 коп. основного боргу та 7 584 грн 22 коп. процентів, всього 9 556 грн 71 коп.. У стягненні решти 9 993 грн 21 коп. заявленої кредитної заборгованості відмовити. 

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив 2 662 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №3353 від 09 квітня 2026 року, виконаною банком 15 квітня 2026 року.
Позовні вимоги майнового характеру задоволено на 9 556 грн 71 коп. із заявлених 19 549 грн 92 коп., тобто на 48,8836 %, тому відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 301 грн 48 коп. судового збору (2 662,40 грн ? 48,8836 %).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивач подав договір про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, заявку на виконання доручення, акт №17730 від 10 квітня 2026 року та рахунок №17730-10/04-2026 від 10 квітня 2026 року. В акті та рахунку зазначено 12 годин роботи на загальну суму 10 000 грн, а оплата за актом має бути здійснена протягом 30 календарних днів із моменту набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.
Витрати на правничу допомогу можуть підлягати розподілу незалежно від того, чи вони вже фактично сплачені, якщо підтверджено обсяг наданих послуг і обов`язок їх оплатити. Водночас за статтями 137, 141 ЦПК України при розподілі таких витрат оцінюються їх зв`язок із розглядом справи, реальність, необхідність, обґрунтованість та пропорційність предмету спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 розмежувала зменшення витрат за критерієм співмірності та вирішення питання про їх розподіл з урахуванням зв`язку, обґрунтованості й пропорційності; при визначенні суми компенсації суд має виходити з реальності та необхідності витрат і розумності їх розміру.
У даній справі акт складено 10 квітня 2026 року, тоді як позов сформовано в ЄСІТС 18 квітня 2026 року. При цьому акт як уже виконані роботи включає, зокрема, дві години на складання процесуальних документів під час розгляду справи (відповідь на відзив, пояснення, заяви, клопотання тощо) вартістю 1 640 грн та дві години представництва, у тому числі участі в судових засіданнях, вартістю 1 640 грн. На дату підписання акта такі дії у ще не поданій до суду справі об`єктивно не могли бути виконані в зазначеному обсязі. Інші наведені в акті елементи - первинна консультація, дослідження документів, аналіз законодавства, підготовка правової позиції та письмова консультація - значною мірою є взаємопов`язаними складовими підготовки одного позову за типовим кредитним договором та не обґрунтовують покладення всього договірного гонорару на іншу сторону.
Суд також враховує ціну позову 19 549 грн 92 коп., часткове задоволення вимог, типовий характер основної договірної документації, відсутність зустрічного позову та те, що значна частина спору була пов`язана не зі складністю фактичних обставин, а з необхідністю перевірити розрахунок самого позивача. Договірний розмір гонорару 10 000 грн залишається обов`язковим у відносинах клієнта й адвоката на погоджених ними умовах. Предметом оцінки суду є лише сума, яка справедливо та обґрунтовано може бути покладена на відповідача.
З огляду на наведені обставини, критерії реальності, необхідності, розумності й пропорційності, а також результат розгляду справи, суд вважає обґрунтованим покласти на відповідача 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У решті заявлених до розподілу витрат на правничу допомогу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, статтями 205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 626, 628, 638, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1534773 від 03 квітня 2024 року в загальному розмірі 9 556 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 71 копійка, з яких: 1 972 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дві) гривні 49 копійок - основний борг; 7 584 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 22 копійки - проценти за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 1 301 (одна тисяча триста одна) гривня 48 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. 
У решті вимоги про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В. Решетов