Справа № 466/9383/24 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3703/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
представника ТОВ «ЄвроЛьвів» - Маланій І.Я., 
представника ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприска М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», про визнання майнових прав на об`єкт,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ЄвроЛьвів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – ТОВ «Сіті Львів Девелопмент», про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва – незавершену будівництвом 3-х кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 1 під`їзді на 3 поверсі, за будівельним номером 10, загальна проектна площа 98,97 кв.м.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.01.2019 він підписав Попередній договір купівлі-продажу квартири з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум»» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» № 34. 24.11.2021 був укладений Договір переуступки прав та внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2019 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум»» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» № 34, відповідно до якого усі права та обов`язки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року, але не пізніше 60 днів з моменту проведення державної реєстрації прав за забудовником. Квартира повинна передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. ОСОБА_1 на виконання розділу 4 попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ «ЄвроЛьвів» №34 зі змінами, виконав умови такого договору, сплативши повну суму забезпечувального платежу, а саме 1 781 460,00 грн.
Вказує, що станом на день подання позовної заяви пропозиції щодо укладення основного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄвроЛьвів» не надходило, основний договір не укладено та квартиру у власність позивачу не передано. Представником позивача було надіслано лист відповідачу із проханням укласти основний договір, відповіді на який отримано не було. Однак відповідач надіслав лист-звернення, в якому відмовляє в укладенні основного договору і який містить пропозиції у строк до 30.06.2024 звернутися до ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» – для укладення договорів про придбання квартири на нових умовах, або до ТОВ «ЄвроЛьвів» – для звірки розміру та узгодження умов повернення коштів.
Позивач надіслав відповідачу лист у відповідь з відмовою від пропозицій та проханням виконати зобов`язання, передбаченим у договорі способом, та з повідомленням про неможливість в односторонньому порядку змінити умови договору. Крім цього представником позивача подано адвокатський запит до Державної інспекції архітектури та містобудування України, у відповіді на який значиться, що в Реєстрі будівельної діяльності наявна інформація про виданий Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Львові дозвіл на виконання будівельних робіт від 29.08.2018 за № ЛВ112182412226 щодо об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Під Голоском у м. Львові», замовник будівництва – ТОВ «ЄвроЛьвів», клас наслідків - СС2; статус документа - діючий. Іншої інформації за параметрами пошуку, зазначеними у запиті, у розпорядженні ДІАМ не виявлено.
Надалі ТОВ «ЄвроЛьвів» надіслало лист про припинення Попереднього договору, у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до ТОВ «ЄвроЛьвів» за поверненням коштів або до так званого нового девелопера ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» для зміни сторони договору з доплатою. Позивачем у відповідь був надісланий лист з обґрунтуванням незаконності вимог відповідача та проханням виконати умови Попереднього договору. Листом від 22.08.2024 № 4315/04/18-24 Державної інспекції архітектури та містобудування України було повідомлено про те, що останні зміни до Реєстру будівельної діяльності вносилися у 2021 році. Отже, актуальним замовником будівництва є ТОВ «ЄвроЛьвів».
Позивач вважає, що визнання за ним майнових прав на об`єкт інвестування захистить його інтереси у випадку намагань відповідача чи інших осіб здійснити подвійний продаж майнових прав чи оформлення нерухомості іншим незаконним способом, у зв`язку з чим просив задовольнити його позов. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.10.2025 стягнуто із ОСОБА_1 в користь ТОВ «ЄвроЛьвів» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. 
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про неналежність відповідача, оскільки саме ТОВ «ЄвроЛьвів» є стороною попереднього договору, замовником будівництва та особою, яка прийняла від позивача грошові кошти і не виконала свої договірні зобов`язання. Передача функцій забудовника та окремих прав ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» не припинила обов`язків відповідача перед позивачем, а тому висновок суду про неналежного відповідача суперечить правовим висновкам Верховного Суду. Апелянт також зазначає, що суд помилково визнав припиненим попередній договір на підставі частини третьої статті 635 ЦК України. На його думку, сплив строку дії договору сам по собі не припиняє зобов`язань сторін та не надає відповідачу права в односторонньому порядку відмовитися від виконання договору після повної сплати інвестором його вартості. Такий підхід порушує принцип обов`язковості договору та право позивача на набуття майнових прав на квартиру. Крім того, апелянт вказує, що повністю виконав свої зобов`язання щодо сплати забезпечувального платежу, що підтверджується платіжними документами та розрахунком платежів, які суд належним чином не дослідив і не оцінив. Доводи відповідача про наявність заборгованості є необґрунтованими, оскільки жодних вимог чи повідомлень про її існування відповідач не надсилав. Також апелянт вважає безпідставним врахування судом так званого наукового висновку, який, на його переконання, не є висновком експерта у галузі права, отриманий з порушенням вимог закону та не може вважатися належним і допустимим доказом. Окрім цього, апелянт зазначає, що суд безпідставно визнав доведеним виконання договору між відповідачем і третьою особою, оскільки подані ними платіжні документи не підтверджують фактичного виконання договору щодо фінансування та організації будівництва, а лише свідчать про здійснення окремих господарських операцій.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник ТОВ «ЄвроЛьвів» - Маланій І.Я., представник ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприско М.В. заперечили проти задоволення апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Судом встановлено, що 29.01.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яка діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петруняк І.В. за реєстровим № 34.
Згідно з п. 2.1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 34 від 29.01.2019 предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкта (далі – Основний договір) на умовах встановлених цим договором.
Відповідно до п.п. 1.1.1. та 1.1.2 Попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 29.01.2019 Об`єктом є 3-х (трьох) кімнатна житлова квартира в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 1 під`їзді на 3 поверсі, за будівельним номером 10, загальна проектна площа 98,97 кв.м.
Пунктом 2.4 Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 34 від 29.01.2019 передбачено, що сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим договором, протягом 4-го кварталу 2020 року, але не пізніше, ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» на Об`єкт та за умови виконання ОСОБА_1 вимог Розділу 4 Договору.
Відповідно до п. 4.3 Попереднього договору ОСОБА_1 зобов`язується сплатити ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 1 534 035,00 грн. 
24.11.2021 між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яка діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», ОСОБА_1 та ТОВ «ЄвроЛьвів» укладено Договір переуступки прав та внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петруняк І.В. за реєстровим № 847, за умовами якого права та обов`язки ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів» з 24.11.2021. Зазначеним Договором змінено строк укладення Основного договору на 4-й квартал 2022 року та змінено розмір та порядок внесення забезпечувального платежу.
Встановлено, що на час розгляду справи основний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄвроЛьвів» не укладено.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Згідно з частинами першою-другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.
Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.06.2025 у справі № 453/1231/20 (провадження № 61-16697св23)).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.10.2023 в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22)).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.06.2024 у справі № 932/163/21 (провадження № 61-6730св23)).
Звертаючись до суду з позовом про визнання майнових прав на об`єкт, ОСОБА_1 покликався на те, що він виконав умови попереднього договору купівлі-продажу квартири та договору про внесення змін та заміну сторони, а саме сплатив всю суму забезпечувальних платежів, тому є підстави для визнання за ним майнових прав на об`єкт інвестування, що, на його думку, захистить його інтереси у випадку намагань відповідача чи інших осіб здійснити подвійний продаж майнових прав чи оформлення нерухомого майна іншим незаконним способом.
Правовідносини сторін договору про фінансування будівництва регулюються законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».
Інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою (частина перша статті 4, частини п`ята та шоста статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).
У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об`єкт інвестування – це квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.
Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.
Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі "Броньовські проти Польщі" (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення від 10.03.2011 у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право – це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Таким чином, майнове право, яке є предметом договору купівлі-продажу – це обумовлене право на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що ефективним способом захисту майнових прав на об`єкт інвестування у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також за відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, є визнання за учасником будівництва (пайовиком) майнових прав на об`єкт інвестування (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15 (провадження 14-31цс20), від 20.03.2019 у справі № 761/20612/15 (провадження № 14-39цс19) та від 27.02.2019 у справі № 761/32696/13 (провадження № 14-606цс18).
Отже, належним відповідачем у такій справі є забудовник, а обставинами, що підлягають доведенню у справі за позовом про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, є: невиконання забудовником свого обов`язку або відсутність факту введення будинку в експлуатацію, а також факт виконання особою, яка вважає свої майнові права порушеними (учасником будівництва, пайовиком), повної та вчасної сплати пайових внесків.
Однак, у цій справі встановлено, що 26.03.2024 між ТОВ «ЄвроЛьвів» та ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» укладено договір № 01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта.
Пунктом 2.1 договору № 01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта від 24.03.2024 передбачено, що ТОВ «ЄвроЛьвів» зобов`язується передати ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом із усіма виконаними та/або незавершеними роботами та придбаними матеріалами, які були виконані та використані при спорудженні об`єкта будівництва, а ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» зобов`язується забезпечити організацію та/або фінансування (інвестування) будівництва об`єкта відповідно до законодавства (у тому числі шляхом залучення коштів інших фізичних та/або юридичних осіб) та сплатити ТОВ «ЄвроЛьвів» обумовлену цим договором винагороду.
Відповідно до п.7.1 договору, після укладення цього договору девелоперу переходять всі 100% майнових прав на всі запроектовані квартири, громадські/ нежитлові приміщення, машиномісця, майбутні об`єкти нерухомості в об`єкті будівництва, згідно із наявною проектною документацією, в незалежності від коригування чи перепроектування об`єкта.
Згідно додатку № 1 від 26.03.2024 до договору № 01-26/03-24 винагорода замовника за передачу девелоперу права забудови земельної ділянки та функції замовника будівництва, в тому числі комплексу виконаних та/або незавершених будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані при спорудженні об`єкта будівництва, а також виконання інших договірних зобов`язань за цим договором перед девелопером, становить 136 708 035,39 грн, які підлягають сплаті не пізніше, ніж через 1 календарний рік після введення об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання сертифіката готовності об`єкта будівництва.
26.03.2024 передано замовником та прийнято девелопером комплекс виконаних будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані та використані при спорудженні об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Під Голоском у м. Львові» на суму 136 708 035,39 грн, про що складено Акт передачі-приймання до договору № 01-26/03-24 від 26.03.2024.
Того ж дня на підставі акту приймання-передачі ТОВ «ЄвроЛьвів» передало, а ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» прийняло відповідний будівельний майданчик.
Таким чином вказаним договором функції забудовника передані ТОВ «Сіті Львів Девелопмент», яке залучено до участі у справі у якості третьої особи.
Аргумент апеляційної скарги про те, що договір № 01-26/03-24 від 26.03.2024, укладений між ТОВ «ЄвроЛьвів» та ТОВ «Сіті Львів Девелопмент», не створив жодних юридичних наслідків апеляційний суд відхиляє, оскільки спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)). 
Підстав нікчемності, як і вказівки на наявність судового рішення про визнання недійсним такого правочину, апеляційна скарга не містить. Зазначений Договір № 01-26/03-24 укладений із дотриманням законодавчих вимог щодо його форми, ніким не оспорений та не визнаний недійсним в судовому порядку. Позивачем у межах даного позову вимога про визнання недійсним такого договору також не заявлялася. Крім цього, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження фактичного виконання Договору № 01-26/03-24, зокрема Договори переведення боргу, платіжні доручення про оплату за договорами переведення боргу на виконання Договору № 01-26/03-24, платіжні доручення про оплату за будівельні матеріали та виконані роботи щодо добудови будинку.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним відповідачем за вимогою позивача про визнання майнових прав на 3-х кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 1 під`їзді на 3 поверсі, за будівельним номером 10, загальна проектна площа 98,97 кв.м є саме ТОВ «Сіті Львів Девелопмент», яке не було залучене до участі у справі в якості відповідача.
До того ж, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ТОВ «ЄвроЛьвів» надано суду копію Витягу з Державного реєстру речових прав № 478458731 від 22.05.2026, з якого вбачається, що квартира, 10 (загальна площа (кв.м): 96,8, житлова площа (кв.м): 65,7), за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ТОВ «Сіті Львів Девелопмент».
Крім цього, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на постанови Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 344/13538/17, від 12.01.2022 у справі № 344/12729/17, від 24.10.2018 у справі № 344/8552/16-ц, оскільки такі не є релевантними, до обставин, які встановлені у даній справі. 
З огляду на вказане, позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 04.12.2024 у справі №5 92/13042/21 зроблено висновок, що суд не може вирішувати питання обґрунтованості позовних вимог по суті без залучення до розгляду справи належного відповідача.
Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про неналежний суб`єктний склад спірних правовідносин, однак помилково вдався до аналізу та правової оцінки обґрунтованості позовних вимог.
Враховуючи, наведене, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду та викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в цій в редакції цієї постанови. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 21.07.2026

Головуючий 

Судді