КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13 липня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/5000/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Бабич Н. Д.
від 28 жовтня 2025 року
у цивільній справі № 759/23243/25 Святошинського районного суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 
до ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
В жовтні 2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося в суд з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25 130 грн, витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. 
В обґрунтування вимог зазначав, що 08.01.2025 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» і фізичною особою, якою є - ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту Кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем Позивача, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 10653081. Зазначений Кредитний договір, укладений у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - Сума кредиту - 7 000,00 грн; - Строк користування кредитними коштами - 365 днів, з 08.01.2025 та закінчується 07.01.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду; - Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять - 1.00 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні Програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу Кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на Рахунок Позичальника/Картковий рахунок Позичальника. Відповідач підписавши Кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язався повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором (Графіку розрахунків (платежів), зокрема Протягом Дисконтного (пільгового) періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, а після закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Також позивач зазначав, що 08.09.2025 було укладено договір № 08-09/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 10653081. Таким чином, вважав, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 10653081.
Стверджував, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №10653081 від 08.01.2025, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25 130,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17 080,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 1 050,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн; заборгованість за комісіями - 0,00 грн; інфляційні збитки - 0,00 грн; нараховані 3% річних - 0,00 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором за №10653081 від 08.01.2025 в розмірі 25 130 грн, судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати пов`язані з розглядом справи на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн, а всього разом 31 552 грн 29 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 08.01.2025 № 10653081 у розмірі 10 000 грн, з яких: 7 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 3 500 грн - сума заборгованості за відсотками, та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Здійснити розподіл судових витрат позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь апелянта судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 906 грн 40 коп.
Апелянт зазначає, що 17.10.2025 вона подала відзив на позовну заяву, який був зареєстрований в установленому законом порядку. Також 17.10.2025 до канцелярії суду І інстанції було подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Однак, відзив не позовну заяву не був долучений до матеріалів справи. Вказане призвело до позбавлення відповідача права на захист, гарантованого статтями 43, 81 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції фактично розглянув справу без врахування аргументів відповідача, заперечень та доказів, поданих у відзиві. Внаслідок цього було порушено засаду змагальності сторін, відповідно до якої кожна сторона має право надати суду свої докази та пояснення, а суд зобов`язаний їх розглянути й оцінити.
Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції не врахував, що апелянт визнала позовні вимоги лише в частині тіла кредиту - у розмірі 7 000,00 грн.
Вказує, що розмір відсотків та порядок їх нарахувань складає 17 080 грн, проте він в рази перевищує суму отриману у позику- 7 000,00 грн.
Зазначає, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для споживача умовах, які остання не могла оцінити належно.
Вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 17 080,00 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 7 000,00 грн за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим розмір відсотків за кредитним договором від 08.01.2025 року № 10653081 підлягає зменшенню до 3 500,00 грн.
Суд першої інстанції задовольняючи позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у повному обсязі, не надав належної правової оцінки характеру спірних правовідносин як таких, що виникли у сфері споживчого кредитування, де відповідач є слабкою стороною договору, яка потребує підвищеного правового захисту.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що матеріали справи не містять доказів належності нарахування процентів після укладення договору факторингу між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» від 08.09.2025 № 08 09/25, у зв`язку із чим прошу вважати недоведеною вимогу про стягнення з відповідачки процентів за користування зазначеним кредитним договором у розмірі 1 050,00 грн
Також вважає стягнутий розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, таким, що не є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом (професійна правнича допомога) роботи; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У зв`язку із чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн, оскільки такий розмір буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності та справедливості.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу Сердійчук Я. Я., в інтересах ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Зазначає, що 08 січня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем було добровільно укладено кредитний договір № 10653081 на суму 7 000,00 грн строком на 365 днів із фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за день, з усіма умовами якого позичальниця була повністю ознайомлена та підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Звертає увагу на те, що відповідач помилково ототожнює проценти за правомірне користування кредитом із заходами цивільно-правової відповідальності, оскільки до неї не застосовувалися жодні штрафи, пеня або неустойка, а погоджена ставка повністю відповідає граничному ліміту денної процентної ставки, встановленому частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначає, що на підставі договору відступлення прав вимоги від 08 вересня 2025 року № 08-09/25 новий кредитор набув право вимоги за кредитним договором у повному обсязі, у зв`язку з чим нарахування процентів у сумі 1 050,00 грн за період після відступлення в межах чинного строку кредитування до 07 січня 2026 року є цілком правомірним. Наголошує, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, а тому стягнута судом сума у розмірі 4 000,00 грн є об`єктивною та доведеною.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 28.10.2025 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету та на електрону пошту позивача та відповідача. 
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та відповідачем укладено кредитний договір № 10653081.
Докази перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується платіжною квитанцією від 08.01.2025 (а.с. 23).
08.09.2025 було укладено договір № 08-09/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №10653081. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 10653081.
Згідно розрахунку позивача загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 10653081 від 08.01.2025, що підлягає стягненню з відповідача станом на дату формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 25 130,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17 080,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно договору з моменту відступлення - 1 050,00 грн.
Задовольняючи позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», суд першої інстанції виходив із того, що 08.01.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10653081, за яким кошти були реально перераховані позичальниці, та зважаючи на порушення договірних умов відповідачем щодо здійснення своєчасної сплати визначених кредитним договором платежів, внаслідок чого утворилася заборгованість, дійшов висновку про повну обґрунтованість вимог в розмірі 25 130,00 грн нового кредитора, до якого 08.09.2025 перейшло право грошової вимоги на підставі договору відступлення № 08-09/25. Дослідивши надані позивачем первинні фінансові документи на підтвердження понесених судових витрат, суд оцінив характер виконаної адвокатом роботи, врахував критерії розумності та співмірності для справ незначної складності й дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу із заявлених 13 000,00 грн до 4 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується із висновком суду по суті вирішення спору з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.
Факт укладення договору та отримання коштів позикових підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється. 
Встановлено, що за умовами пунктів 2.1-2.5 кредитного договору від 08.11.2025 № 10653081 сторони узгодили суму кредиту в розмірі 7 000,00 грн та чіткий строк кредитування тривалістю 365 днів, який закінчується 07.01.2026 включно. 
Відповідно до пунктів 2.6 та 2.7 договору проценти за користування кредитними коштами як протягом дисконтного, так і протягом поточного періодів нараховуються за фіксованою базовою ставкою у розмірі 365 відсотків річних, що становить 1 відсоток за один день від фактичного залишку кредиту. 
За змістом статей 1048 та 1054 ЦК України, проценти за користування кредитом є платою за можливість позичальника протягом певного часу правомірно володіти грошовими коштами кредитора та становлять ціну договору, яка є первинним договірним зобов`язанням, а не мірою цивільно-правової відповідальності чи неустойкою (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16). Суд не наділений повноваженнями зменшувати розмір договірних процентів, нарахованих у межах погодженого сторонами строку правомірного користування кредитом, оскільки право на зменшення нарахувань на засадах справедливості та пропорційності поширюється виключно на штрафні санкції, пеню або компенсаційні заходи за прострочення виконання зобов`язання (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). 
Оскільки матеріали справи свідчать, що до відповідача не застосовувалися жодні заходи відповідальності, а розрахунок заборгованості за процентами у розмірі 17 080,00 грн проведений виключно за час фактичного користування коштами в межах визначеного договором строку, підстави для зменшення цієї суми до 3 500,00 грн відсутні. 
Колегія суддів зауважує, що кредитний договір № 10653081 від 08.01.2025 був укладений після внесення змін до законодавства у сфері споживчого кредитування, а саме до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка імперативно обмежує максимальний розмір денної процентної ставки лімітом в 1 відсоток від загального розміру кредиту. Оскільки погоджена сторонами денна ставка становить рівно 1 відсоток за день, умови укладеного договору повністю відповідають вимогам спеціального законодавства України та принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. 
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо недоведенності позовної вимоги про стягнення процентів у розмірі 1 050,00 грн, нарахованих після укладення договору факторингу. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, внаслідок відступлення права вимоги за правочином відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
На підставі договору про відступлення прав вимоги від 08.09.2025 № 08-09/25 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у законному порядку набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, у зв`язку з чим до нового кредитора перейшло право здійснювати подальше щоденне нарахування погоджених договірних процентів у розмірі 1 відсоток на день до закінчення встановленого річного строку кредитування. Сума процентів у розмірі 1 050,00 грн нарахована новим кредитором правомірно за фактичні дні користування тілом кредиту після моменту відступлення права вимоги до дати складання фінансового розрахунку для подання позову, що повністю відповідає договірним умовам та підтверджується детальною випискою з інформаційної системи, яка є належним та достатнім доказом розміру боргу (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19).
Отже в частині вирішення спору по суті, суд першої інстанції встановив усі обставини справи, правильно визначився із змістом правовідносин нормами матеріального права, що підлягають до застосування та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи скарги щодо неврахування вчасно поданого відзиву, який як убачається з матеріалів справи, апелянт дійсно подала через канцелярію у встановлений судом строк 17 жовтня 2025 року, проте який був переданий судді-доповідачу вже після ухвалення оскаржуваного рішення, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Вказане порушення не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення і не є безумовною підставою для його скасування, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та повністю досліджує всі доводи відзиву під час апеляційного перегляду.
Водночас, перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до статті 15 та частини другої статті 60 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, при цьому представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами на підставі статті 137 цього Кодексу лише за умови документального підтвердження реального надання такої допомоги конкретним адвокатом у межах його професійної діяльності. 
Як убачається з матеріалів справи, позовна заява у цій справі подавалася через підсистему «Електронний суд» безпосередньо позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», від імені якого одноособово діяв директор Я. Сердійчук. Зазначені процесуальні дії свідчать про здійснення захисту інтересів юридичної особи в порядку самопредставництва, що відповідає приписам частини третьої статті 58 ЦПК України, проте не тягне за собою виникнення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з іншої сторони процесу. 
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір від 02.07.2024, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс», узгоджений прайс-лист на послуги, заявку на надання юридичної допомоги у справі про примусове стягнення із ОСОБА_1 від 09.09.2025, а також акт № 18 надання юридичної допомоги від 22.09.2025. Разом з тим, дослідження змісту зазначених документів свідчить, що цей правочин за своєю юридичною природою є загальним договором про надання юридичних послуг, а надані фінансово-господарські папери не містять жодної відомостей про те, який саме конкретний адвокат надавав професійну правничу допомогу, здійснював підготовку матеріалів чи представляв інтереси сторони. Матеріали справи не містять ордера адвоката, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або доручення органу, які б підтверджували повноваження конкретної фізичної особи зі статусом адвоката на надання професійної правничої допомоги у цьому цивільному процесі відповідно до імперативних вимог статті 62 ЦПК України. 
За відсутності належних доказів залучення до справи конкретного адвоката та документального підтвердження його повноважень, витрати на оплату загальних юридичних послуг адвокатського об`єднання не можуть вважатися витратами на професійну правничу допомогу в розумінні процесуального закону, а тому вони не підлягають розподілу та покладенню на відповідача на підставі статей 137, 141 ЦПК України. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог про стягнення таких витрат у розмірі 4 000,00 грн, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача зменшенню із 31 552,29 грн до 27 552,29 грн.
Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 376, 381, 383 ЦПК України суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року в частині стягнення витрат пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 4 000,00 грн скасувати. 
Загальну суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», зменшити із 31 552 (тридцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві) грн 29 коп. до 27 552 (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 29 коп. 
В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов