Справа № 357/2968/26
3/357/1533/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська 
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Чеботарьової Ю.В., 
розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ЕПР1 № 586927 від 09 лютого 2026 року стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП (далі – протокол), 

У С Т А Н О В И В:

09 лютого 2026 року о 12 год 32 хв, траса автодороги М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, порушення мови.
Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 категорично відмовився.
Вищевказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
30 червня 2026 рок у ході розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що є особою з інвалідністю ІІІ групи. Зазначив, що 09 лютого 2026 року, повертаючись після поранення з лікувального закладу до населеного пункту поблизу м. Одеси, був зупинений працівниками поліції на контрольно-пропускному пункті, які повідомили йому про перебування у стані наркотичного сп`яніння. При цьому він зазначив, що не розумів підстав таких висновків. Працівники поліції запропонували йому проїхати для проходження медичного огляду, однак він відмовився, оскільки повідомив, що має повернутися до місця служби, інакше його можуть притягнути до відповідальності за самовільне залишення військової частини. Надалі він зателефонував до військової частини, де йому було погоджено пройти відповідний огляд, після чого він повідомив про це працівників поліції, однак його на огляд вже не відправили. Також пояснив, що перебував у цивільному одязі, однак інформував працівників поліції про необхідність повернення до військової частини та те, що він є військовослужбовцем, має поранення, контузії. В подальшому його не відсторонили від керування транспортним засобом та він поїхав до військової частини.
Захисник Чеботарьова Ю.В. просила закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Мотивувала його тим, що порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, КНП БМР «Таращанська міська лікарня», до якої було направлено ОСОБА_1 , не є найближчим медичним закладом, так як відстань між м. Біла Церква та м. Тараща складає майже 44 км, тобто водія було направлено не до найближчого медичного закладу, зокрема не до КНП ВСР «Володарська лікарня» або КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня», які є ближчими. При цьому, ОСОБА_1 вказував, що наркотичні засоби не вживає, є учасником бойових дій та має численні поранення, що підтверджується відповідним посвідченням та медичними довідками. А тому нібито виявлені ознаки наркотичного сп`яніння є наслідками поранень, а не наслідком вживання наркотичних засобів. Водночас ОСОБА_1 на місці події зателефонував до військової частини та отримав дозвіл на проходження медичного огляду, тобто фактично погодження на затримку в дорозі до місця служби. Однак працівники поліції не надали можливості пройти огляд та склали адміністративні матеріали, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. Матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування, оскільки водій ОСОБА_1 залишив місце події та поїхав до військової частини, що вже не фіксувалось на відеозаписах.
За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Отже, за вказаною нормою, якщо у особи, яка керує транспортним засобом відносно якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані наркотичного сп`яніння, вона: підлягає відстороненню від керування цими транспортними засобами; оглядові на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, … відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суддя зазначає, що порядок огляду особи, яка керує транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлений ст. 266 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають … оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/73 свідчить, що ознаками наркотичного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже, огляду на стан наркотичного сп`яніння, підлягає не будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, а лише та, у якої виявлені одна або кілька ознак, перелічених у п. 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, … ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Чеботарьову Ю.В., дослідивши протокол, надані до нього докази, клопотання про закриття провадження у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що стверджується:
- протоколом, де зазначено, що «09 лютого 2026 року о 12 год 32 хв, траса автодороги М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, порушення мови.
Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 категорично відмовився.
Вищевказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».
Так, у вказаному протоколі вказано про те, що ОСОБА_1 від отримання копії протоколу, підпису та пояснень відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 лютого 2026 року до Комунального некомерційного підприємства Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня», згідно якого, у результаті огляду проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: : звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, порушення мови.
У вище вказаному направленні вказано про те, що огляд не проводився, від підпису ОСОБА_1 відмовився;
- листами Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 13 січня 2026 року, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 14 січня 2026 року та Комунального некомерційного підприємства Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня» від 08 січня 2026 року;
- актом огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що огляд не проводився та ОСОБА_1 від підпису відмовивя;
- рапортом поліцейського від 09 лютого 2026 року, згідно якого, 09 лютого 2026 року під час несення служби на відрізку траси автородога М- 05 Київ-Одеса 78 км в напрямку м. Одеса в складі наряду «СП-Вулкан 0201» ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) о 12 год 45 хв було зупинено транспортний засіб Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .
Під час спілкування з водієм було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови.
В подальшому водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога на що водій категорично відмовився.
Тому на водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 № 586927 за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відео та факт руху зафіксовано на бодікамеру Motorola № 477946, № 476280; 
- диском із відеозаписами від 09 лютого 2026 року, згідно яких установлено, зокрема, викладені обставини зазначені у суті учиненого адміністративного правопорушення.
Відомості зафіксовані наданими відеозаписами в достатній мірі відображають обставини вчиненого правопорушення та фіксацію даного порушення, а також узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи.
Так, судом установлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_3 .
Після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, які неодноразово озвучували та встановлювали під час спілкування з водієм.
Зокрема, працівник поліції здійснював перевірки відповідних ознак, зокрема зіниць очей, однак ОСОБА_1 пояснював свій стан тим, що є діючим військовослужбовцем, повертається після лікування, має чисельні контузії.
На неодноразові вимоги працівників поліції пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовлявся, при цьому висловлював бажання проїхати до медичного закладу на власному транспортному засобу, разом з працівниками поліції, відмовляючись виконувати вимоги працівників поліції щодо проходження огляду та прибуттю до медичного закладу, у визначеному ними порядку.
Працівники поліції повідомляли водію порядок проходження огляду та роз`яснювали про час проходження огляду.
Також ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У подальшому працівники поліції намагалися вручити йому письмові документи під підпис, однак останній від їх підписання та отримання відмовився.
Під час вручення копії протоколу та складених письмових матеріалів ОСОБА_1 , перебуваючи в салоні транспортного засобу, повідомляв про намір пройти медичний огляд на стан сп`яніння та зауважував, що вказане повідомляв іншому працівнику поліції, який був на КПП, а не службовій особі, яка безпосередньо здійснювала складання адміністративного протоколу. 
Отже, судом установлено, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, роз`яснили порядок проходження медичного огляду та наслідки відмови від його проходження.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівника поліції.
Тобто на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, який конкретно визначений працівником поліції, у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 категорично відмовлявся.
- показами поліцейського взводу № 2 роти № 1 Батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі районі УПП у Київській області ДПП Нехайчука І.І., який повідомив, що 09 лютого 2026 року під час несення служби на контрольно-пропускному пункті на 78 км автодороги М-05 Київ - Одеса ним було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 . У водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було пред`явлено вимогу пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Водій від проходження огляду відмовився, після чого відносно нього були складені адміністративні матеріали. Було прийнято рішення направити водія для проходження огляду до медичного закладу в м. Тараща, оскільки на той час у м. Біла Церква такі огляди не проводились.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджує порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Суддя вважає, що досліджені письмові докази, відеозаписи, покази свідка є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності.
Докази зібрані поліцейським у спосіб та порядку встановленому КУпАП.
За таких обставин, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд констатував, що будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати Правила дорожнього руху України.
Щодо вказаних доводів сторони захисту суддя ставиться критично, вважає їх обраним способом захисту спрямованим на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дана позиція спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, письмовими доказами, показами свідка, зокрема, на відеозаписах водій ОСОБА_1 відразу на вимогу працівників поліції відмовлявся від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у будь-якому медичному закладі.
При цьому його поведінка під час спілкування з поліцейськими, працівники поліції установлювали у нього ознаки наркотичного сп`яніння, та повідомляли йому їх, роз`яснювали вимогу проходження огляду, наслідок відмови, також вказує на беззаперечне усвідомлення ОСОБА_1 , що його дії можуть містити склад адміністративного правопорушення, навіть після роз`яснення суті адміністративного правопорушення працівником поліції, водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду.
Відмова ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння зафіксована на відеозапис, тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а мотиви клопотання не ґрунтуються на наявних у справах доказах.
Водночас поліцейський за внутрішнім переконання встановлює наявність ознак наркотичного сп`яніння та діє згідно інструкції, що зобов`язує його, зокрема, роз`яснити особі підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, процедуру проведення такого огляду, суть вчиненого правопорушення.
З дослідженого відео та показами свідка вбачається, що поліцейськими виконані ці дії без тиску та примусу на водія ОСОБА_1 . 
Так, суддею установлено, що працівники поліції повідомили водія ОСОБА_1 про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та безпосередньо ними самостійно визначений найближчий медичний заклад для проведення огляду водія. 
Щодо доводу сторони захисту про те, що водій у подальшому погодився пройти медичний огляд, суд зазначає наступне.
З наданого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що після законної вимоги працівника поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_4 відмовився від його проходження. Саме в цей момент склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є закінченим.
Подальша зміна позиції водія та висловлення ним згоди на проходження огляду відбулася вже після фіксації факту відмови та оформлення адміністративних матеріалів, що не спростовує факту вчинення правопорушення.
При цьому ОСОБА_1 повідомляв, що надавав згоду на проходження огляду іншому працівнику поліції на КПП, що свідчить про відсутність належного повідомлення уповноваженій особі, яка здійснювала оформлення матеріалів, та не спростовує факту попередньо висловленої відмови від проходження огляду. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що факт відмови від проходження огляду доведений належними та допустимими доказами.
Тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а клопотання сторони захисту не ґрунтуються на наявних у справах доказах, оскільки водій зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції для проходження медичного огляду.
Таким чином суддею не приймаються до уваги доводи сторони захисту у судвому засіданні та клопотанні про закриття провадження по справі, оскільки зазначене спростовуються письмовими доказами, відеозаписами та показами свідка.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 21липня 2011 рок у справі «Коробов проти України» Європейський суд з правлюдини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суддя зазначає, що наведені доводи у клопотанні сторони захисту спростовуються вище вказаними письмовими доказами, відеозаписами. 
Отже, суддею надані мотиви щодо аргументів сторони захисту, що стосуються суті учиненого адміністративного правопорушення та мають важливе значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Отже, зважаючи на характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання винного у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.
Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.
Отже, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_1 становить 1 000 х 17 = 17 000 гривень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року № 4695-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3328 гривні.
Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави необхідно судовий збір в розмірі 3328 х 0,2 = 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В:

клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, про закриття провадження по справі, - залишити без задоволення.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання – протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області | Ірина ДУБАНОВСЬКА