ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.09.2026 | Справа № 910/4362/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" 
про стягнення 851237,32 грн.
без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" про стягнення за Договором поставки №17/п від 30.01.2026 заборгованості в розмірі 821 289,94 грн., пені в розмірі 25 719,51 грн., 3% річних у розмірі 4 227,87 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" 821289,94 грн. основного боргу, 18564,32 грн. пені, 4227,87 грн. трьох процентів річних, а також 10128,99 грн. витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
24.08.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" надійшла заява про розподіл судових витрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4362/26 до розгляду без повідомлення учасників справи.
25.08.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
26.08.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" надійшли додаткові пояснення по справі.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.
01.12.2025 між позивачем, як Клієнтом, та адвокатом Чередниковою Анастасією Сергіївною укладено Договір про надання правничої допомоги. 
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Договору гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором, і складається з суми вартості послуг, ціни та/або тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках до цього договору.
У Додатку від 04.04.2026 № 2 до Договору вказано, що вартість послуг щодо представництва інтересів Клієнта у справі про стягнення заборгованості за Договором поставки № 17/п від 30.01.2026 та Додатковою угодою № 3 від 26.02.2026 становить в суді І інстанції - 25000 грн. Даний додаток підписаний лише зі сторони адвоката.
20.08.2026 сторонами складено та підписано Акт № 1 про надання послуг за Договором про надання правничої допомоги від 01.12.2025 та Додатком № 2 від 04.04.2026 на суму 25 000 грн., відповідно до якого загальна тривалість наданої адвокатом професійної правничої допомоги становить 20 годин 20 хвилин, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором поставки № 17/п від 30.01.2026 та Додатковою угодою № 3 від 26.02.2026 - 6 годин; підготовка клопотання про витребування документів - 1 година; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву - 4 години; участь у судовому засіданні 11.06.2026, включаючи час, безпосередньо пов`язаний із забезпеченням участі представника в судовому засіданні, - 3 години; участь у судовому засіданні 07.07.2026 - 3 години; участь у судовому засіданні 13.08.2026 - 3 години; участь у судовому засіданні 20.08.2026 у режимі відеоконференції - 20 хвилин.
15.04.2026 позивач оплатив авансовий платіж у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №7466.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У запереченнях на заяву відповідач зауважив, що обсяг часу для надання послуг є завищеним, а також не надано доказів, що адвокат фактично витратив по 3 години на кожне судове засідання. Також, відповідач зазначив, що Додаток № 2 не встановлює погодинної ставки адвоката та не підписаний зі сторони клієнта - позивача.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Судом ураховані посилання відповідача на те, що Додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги від 01.12.2025, де зазначений розмір гонорару адвоката, не підписаний зі сторони позивача.
Разом із цим, позивачем підписано Акт № 1 про надання послуг за Договором про надання правничої допомоги від 01.12.2025 на суму 25 000 грн., в якому міститься посилання на Додаток № 2 від 04.04.2026 до Договору.
При цьому, позивачем сплачено за надані адвокатом послуги авансовий платіж у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 15.04.2026 №7466, тобто позивачем понесені фактичні витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.
Одночасно, суд ураховує, що прибуття до суду та очікування судового засідання відноситься до складової правничої допомоги. Близька за змістом правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20.
Також, судом прийняті до уваги заперечення відповідача, фінансовий стан обох сторін, складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 10000 грн.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2026 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача підлягають 9915,94 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 240, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4362/26 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 81; ідентифікаційний код 37175801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МКО Транс-сервіс" (37500, Полтавська обл., Лубенський район, м. Лубни, вул. Вишневецьких, буд. 4В; ідентифікаційний код 43593108) 9915 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 94 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В іншій частині заяви відмовити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.
Дата підписання: 14.09.2026 року.

Суддя  К.В. Полякова