Справа №443/1518/26
Провадження №3/443/608/26

ПОСТАНОВА
іменем України

21 липня 2026 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого солдата, водія-електрика-радіотелефоніста радіолокаційної станції взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.2 ст.172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
в с т а н о в и в :
05 липня 2026 року о 14:00 год., під час дії особливого періоду (воєнного стану), старший солдат ОСОБА_1 під час несення бойового чергування в районі тимчасового перебування підрозділу військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «СМОЛ» №140 від 05.07.2026, результат огляду – перевищу 2,0 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушено правила несення бойового чергування (бойової служби), встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України під час дії воєнного стану, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-17 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, одночасно в матеріалах справи наявне клопотання останнього, в якому зазначає про те, що повністю визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-17 КУпАП. Також просить розгляд справи провести без його участі.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.172-17КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил несення бойового чергування (бойової служби), встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України.
Згідно диспозиції ч. 2 ст.172-17КУпАП адміністративним правопорушенням є діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення бойового чергування (бойової служби). При цьому кваліфікуючою ознакою правопорушення є його вчинення в умовах особливого періоду.
Відповідно до п.4 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій .
Згідно ч.8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указу Президента України від 06.11.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжений та діє станом на дату розгляду справи в суді.
Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України № 29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію». Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.
Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка перебуває на військовій службі.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Як вбачається із копії військового квитка Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем та на даний час перебуває на військовій службі (а.с.19-20).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №35 від 18.01.2026, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія-електрика-радіотелефоніста радіолокаційної станції взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів в/ч НОМЕР_1 (а.с.9).

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-17 КУпАП доведеною повністю.
Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про військове адміністративне правопорушення А5258 №108 від 06.07.2026 року;
- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «СМОЛ» №140 від 05.07.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду перевищує 2 ‰;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.07.2026, згідно яких останній повідомив, що вживав спиртні напої;
- письмовими поясненнями оператора БПЛА в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 06.07.2026, згідно яких останній повідомив, що він разом із капітаном ОСОБА_3 були в районі населеного пункту АДРЕСА_2 із перевіркою МВГ, під час якого був виявлений ст.солдат ОСОБА_1 під час бойового чергування в стані алкогольного сп`яніння. Після чого його завезли в лікарню, результат перевірки показав 2 проміле;
- письмовими поясненнями командира взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 06.07.2026, згідно яких останній повідомив, що 05.07.2026 на МВГ в районі н.п. Жирова ним було виявлено ст.солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Після чого він доставив останнього до КНП «СМОЛ» для освідчення, результат – 2 ‰.

В даному випадку суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-17 КУпАП.
Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.
Обставин, що відповідно до ст. ст.34, 35 КУпАП, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.
При обранні виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь вини, майновий стан.
Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, вчинення правопорушення в умовах воєнного стану, а також з урахуванням інших обставин справи, вважаю за можливе накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 172-17 КУпАП, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме цей вид адміністративного стягнення, на думку суду, забезпечить виховання ОСОБА_1 та сприятиме запобіганню вчинення ним нових правопорушень.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст., 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-17 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 (шістсот шістдесят п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка