ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 646/5128/23
провадження № 61-13413св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова (раніше - Червонозаводський районний суд м. Харкова) від 11 червня 2024 року в складі Янцовської Т. М.та постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року в складі колегії суддів Яцини В. Б., Мальованого Ю. М., Маміної О. В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про припинення мобінгу (цькування), захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (далі - АТ «ОГРС «Харківміськгаз») публічно принести вибачення за свої дії на місці роботи усно й письмово, стягнути з відповідача 172 600,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначив, що він як працівник АТ «ОГРС «Харківміськгаз» з 18 травня 2021 року до 28 серпня 2023 року був підданий систематичному мобінгу (цькуванню) на робочому місці, що виявлялось у тому, що окремі посадові особи АТ «ОГРС «Харківміськгаз» висловлювались до нього образливими, принижуючими гідність та честь, словами; його не забезпечено засобами індивідуального захисту. На підприємстві створено напружену, ворожу, образливу атмосферу (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру, виведення працівника із психологічної рівноваги), безпідставне позбавлення працівника частини виплат, дії окремих працівників та групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, зокрема,з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав. Уважав, що АТ «ОГРС «Харківміськгаз» несе відповідальність за мобiнг (цькування) на робочому мiсцi та повинен компенсувати моральну (немайнову) шкоду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11 червня 2024 року рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова (раніше - Червонозаводський районний суд м. Харкова) в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
16 жовтня 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова (раніше - Червонозаводський районний суд м. Харкова) від 11 червня 2024 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що за обставинами справи відсутні ознаки мобінгу (цькування) позивача роботодавцем, не встановлено систематичних, тривалих умисних дій або бездіяльності відповідача, які спрямовані на приниження честі та гідності ОСОБА_1 , його ділової репутації, створення стосовно працівника напруженої, образливої атмосфери, що виявилось у вимаганні з боку керівника підприємства виконувати трудові обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією, прояву нерівності у трудових правах, здійснення грубого, несправедливого та безпідставного ставлення з боку керівництва підприємства. Не знайшли підтвердження посилання позивача на безпідставне позбавлення його частини виплат, оскільки розрахункові листи позивача ОСОБА_1 за 2022-2023 роки свідчать про нарахування йому премій, процентів за роботу в важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, відсутність заборгованості зі сплати заробітної плати. Посилання ОСОБА_1 на мобінг з боку роботодавця з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав спростовується повідомленням від 25 серпня 2023 року про звільнення з посади у зв`язку зі скороченням штату працівників. Тобто звільнення ОСОБА_1 сталось з ініціативи власника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та не залежало від ініціативи працівника. Не свідчать про наявність конфлікту між сторонами розмови позивача на аудіозаписах, зокрема, розмови на підвищених тонах не містять в собі загрозливого, залякуючого або принизливого характеру, що не можна розцінювати як психологічний чи економічний тиск на ОСОБА_1 , і, як наслідок, вони не містять ознак мобінгу. Підстави, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування вимог про припинення мобінгу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова (раніше - Червонозаводський районний суд м. Харкова) від 11 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що в цій справі встановлені факти, які доводять мобінг: економічний тиск - вимога виконувати роботи підвищеної небезпеки (електрогазозварення) самостійно впродовж приблизно 2 років без помічника або слюсаря (порушення техніки безпеки, економічний тиск). Це безпідставне позбавлення частини виплат, оскільки за роботу з помічником передбачаютьсядодаткові доплати, які він не отримував; психологічний тиск: невидання засобів індивідуального захисту (маски, крагів) протягом близько  2 років, незважаючи на систематичні його вимоги (купував маску за власні кошти). Це приниження гідності як форми психологічного тиску;наклеп та ізоляція (протокол зборів від 25 липня 2023 року): протокол містить брехливі твердження про нього («порушує техніку безпеки», «не дотримується трудової дисципліни», «не виявляє готовності допомагати»). Це було зроблено лише тому, що він вимагав дотримання безпеки, це йпослужило психологічним тиском для підготовки його звільнення; звільнення після скарг про мобінг маєметою припинення трудових прав: вінподав скарги до Державної служби України з питань праціпро мобінг 08 серпня 2023року. Вже 17-25 серпня 2023 року відповідач оголосив «простій» з 01 серпня 2023 року та потім видав наказ про скорочення від 25серпня 2023 року, звільнивши його. Це мета припинення трудових прав як форма мобінгу; з 01 серпня 2023 року ліцензія АТ «ОГРС «Харківміськгаз» припинена і передана Товариству з обмеженою відповідальністю(далі - ТОВ) «Газорозподільні мережі України».Звільнення після припинення ліцензії порушило його право на переведення до нового роботодавця й призвело до звільнення. 
Верховний Суд повинен скасувати висновок апеляційного суду про те, що «аудіозаписи на підвищених тонах не містять загрозливого характеру». Постанова Верховного Суду повинна встановити, що під час розгляду справ про мобінг аудіодокази мають бути обов`язково розшифровані та експертизовані для встановлення факту психологічного тиску, особливо коли йдеться про загрози безпеці та порушення техніки безпеки.
Відсутній висновок Верховного Суду щодо статті 2-2 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України (мобінг) у разі звільнення працівника після скарг про мобінг під час передачі підприємства іншому роботодавцю та з урахуванням Директиви Ради 2001/23/ЄС від 12 березня 2001 року про наближення законодавств держав-членів щодо захисту прав працівників у випадку передання підприємств або бізнесів чи частин підприємств або бізнесів.
Ухвалою від 15 січня 2024 року суддя Янцовська Т. М. поновила строк для адвоката відповідача  Мар`їної І. О. на подання відзиву після спливу приблизно 4 місяців (замість передбачених законом 15 днів).
Він систематично клопотав про витребування критично важливих доказів: трудового договору, акта Н-1 про нещасний випадок від 06 липня 2023 року, нарядів-допусків на роботи підвищеної небезпеки. Суди відмовили без обґрунтування. 
Заявник просив винести окрему ухвалу про направлення матеріалів до органів досудового розслідування за ознаками порушення техніки безпеки. 
Позиція інших учасників справи 
У відзиві на касаційну скаргу АТ «ОГРС «Харківміськгаз» зазначає, що 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про припинення мобінгу і цькування, тобто вже після того, як дізнався про скорочення штату та про звільнення. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року в справі № 646/7619/23 відмовлено в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі. 28 травня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду вказане вище рішення залишено без змін. 11 грудня 2025 року постановою Верховного Суду рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року залишено без змін. ОСОБА_1 працював у АТ «ОГРС «Харківміськгаз» з 20 серпня 2018 року й не повідомляв керівництву про мобінг стосовно нього, до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці також не звертався про мобінг і цькування. Доказів зворотного ОСОБА_1 не надано. Звертаючись до суду з позовом про припинення мобінгу і цькування, ОСОБА_1 намагався визнати звільнення неправомірним. Мотивувальна частина касаційної скарги позивача свідчить про незгоду з діями та рішеннями роботодавця щодо умов праці та оплати, проте не містить фактів про обмеження прав і свобод позивача, які б виразилися саме в мобінгу. Позивачем не надано доказів, що АТ «ОГРС «Харківміськгаз» недотримано вимоги техніки безпеки під час праці ненаданням засобів захисту.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Позивач перебував у трудових відносинах з АТ «ОГРС «Харківміськгаз» з 20 серпня 2018 року.
Наказом АТ «ОГРС «Харківміськгаз» від 31 липня 2023 року № 539/01.5.1-ос ОСОБА_1 з 01 серпня 2023 року оголошено простій не з вини працівника.
Позивач ОСОБА_1 має нагороди голови правління АТ «ОГРС «Харківміськгаз» за 2022 рік за мужність та незламність, подяку Харківського міського голови Терехова І. О. за 2022 рік, за місцем роботи в АТ «ОГРС «Харківміськгаз» характеризується задовільно.
25 серпня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з посади у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «ОГРС «Харківміськгаз» (наказ від 23 серпня 2023 року № Но-310-0823), яке відбудеться через два місяці з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, а також повідомлено про відсутність вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивача.
Надані розрахункові листи позивача ОСОБА_1 за 2022-2023 роки свідчать про нарахування останньому премій, процентів за роботу в важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, відсутність заборгованості з виплати заробітної плати.
31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України на підставі наказу від 26 жовтня 2023 року № 1530/01.5.1-з.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року в справі № 646/7619/23 відмовлено в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі. 28 травня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду вказане вище рішення залишено без змін. 11 грудня 2025 року постановою Верховного суду рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року залишено без змін.
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством (частина друга статті 2 КЗпП України). 
11 грудня 2022 року набрав чинності Закон України № 2759-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)» (далі - Закон № 2759-IX), згідно з яким були внесені зміни до низки нормативно-правових актів, зокрема до КЗпП України, Закону України «Про колективні договори», визначено поняття мобінгу, врегульовано питання щодо захисту прав учасників трудових правовідносин від мобінгу, а також визначено механізми його протидії. 
Відповідно до статті 2-2 КЗпП України мобінг (цькування) - це систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. 
Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: 
- створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); 
- безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); 
- нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; 
- нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації;
- безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); 
- необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. 
Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). 
Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від мобінгу (цькування), дискримінації, упередженого ставлення у сфері праці, захист честі та гідності працівника під час здійснення ним трудової діяльності, а також забезпечення особам, які зазнали таких дій та/або бездіяльності, права на звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та до суду щодо визнання таких фактів та їх усунення (без припинення працівником трудової діяльності на період розгляду скарги, провадження у справі), а також відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок таких дій та/або бездіяльності, на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

За вимогами статті 158 КЗпП України роботодавець зобов`язаний вживати заходів для полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження сучасних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, кращого досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості і загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Роботодавець зобов`язаний вживати заходів для забезпечення безпеки і захисту фізичного та психічного здоров`я працівників, здійснювати профілактику ризиків та напруги на робочому місці, проводити інформаційні, навчальні та організаційні заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Позивач уважає, що мобінг стосовнонього з боку АТ «ОГРС «Харківміськгаз» полягає у: недотриманні вимог техніки безпеки під час праці з боку роботодавця; відсутності заходів індивідуального захисту; ненаданні відпустки; неоплаті праці у понадурочний час; звільнення з АТ «ОГРС «Харківміськгаз» та неприйняття на роботу до Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». 

Зокрема, касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в цій справі встановлені факти, які доводять мобінг: економічний тиск - вимога виконувати роботи підвищеної небезпеки (електрогазозварення) самостійно впродовж приблизно 2 років без помічника або слюсаря (порушення техніки безпеки, економічний тиск). Це безпідставне позбавлення частини виплат, оскільки за роботу з помічником передбачаються додаткові доплати, які він не отримував; психологічний тиск: невидання засобів індивідуального захисту (маски, крагів) протягом близько 2 років, незважаючи на систематичні його вимоги (купував маску за власні кошти). Це приниження гідності як форми психологічного тиску;наклеп та ізоляція (протокол зборів від 25 липня 2023 року): протокол містить брехливі твердження про нього («порушує техніку безпеки», «не дотримується трудової дисципліни», «не виявляє готовності допомагати»). Це було зроблено лише тому, що він вимагав дотримання безпеки, це йпослужило психологічним тиском для підготовки його звільнення; звільнення після скарг про мобінг маєметою припинення трудових прав: вінподав скарги до Державної служби України з питань праціпро мобінг 08 серпня 2023року. Вже 17-25 серпня  2023 року відповідач оголосив «простій» з 01 серпня 2023 року та потім видав наказ про скорочення від 25серпня 2023 року, звільнивши його. Це мета припинення трудових прав як форма мобінгу; з 01 серпня 2023 року ліцензія  АТ «ОГРС «Харківміськгаз» припинена і передана ТОВ «Газорозподільні мережі України». Звільнення після припинення ліцензії порушило його право на переведення до нового роботодавця й призвело до звільнення. Заявник зазначив, що Верховний Суд повинен скасувати висновок апеляційного суду про те, що «аудіозаписи на підвищених тонах не містять загрозливого характеру».

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Усправах про встановлення (підтвердження) факту мобінгу позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що мали місце такі події/обставини. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність ознак мобінгу (цькування) позивача роботодавцем, оскільки не встановлено систематичних, тривалих умисних дій або бездіяльності відповідача, які спрямовані на приниження честі та гідності ОСОБА_1 , його ділової репутації, створення стосовно працівника напруженої, образливої атмосфери, що виявилось у вимаганні з боку керівника підприємства виконувати трудові обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією, прояву нерівності у трудових правах, здійснення грубого, несправедливого та безпідставного ставлення з боку керівництва підприємства. 

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого  2024 року в справі № 646/7619/23 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі. 28 травня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду вказане вище рішення залишено без змін.  11 грудня 2025 року постановою Верховного Суду рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року залишено без змін.

ОСОБА_1 усправі № 646/7619/23 посилався на те, що звільнення відбулося незаконно, оскільки сталося в порушення статті 5-1 КЗпП України під час перебування в провадженні суду цивільної справи про мобінг (цькування) його на робочому місці, а припинення трудової діяльності працівником не допускається на період розгляду провадження у суді. Також зазначав, що АТ «ОГРС «Харківміськгаз»  інтегрувалося до Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», куди й просив поновити його на роботі. 

Відмову в позові суди мотивували тим, що звільнення ОСОБА_1 відбулося у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «ОГРС «Харківміськгаз» та стосувалося не лише позивача, отже, не мало ознак мобінгу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом(частина четверта статті 82 ЦПК України). 

Колегія суддів зауважує, що склад мобінгу вимагає одночасно системності, тривалості, умислу та спрямованості проти конкретного працівника. Одиничні конфлікти, звичайні управлінські вимоги, загальні для всіх умови праці - не є мобінгом.

Скорочення всіх працівників на посаді - це організаційний захід, який за визначенням не спрямований проти особи: неможливо «цькувати з метою звільнення» когось через ліквідацію посади цілком, коли звільняють усіх. 

З урахуванням встановлених усправі № 646/7619/23 обставин, які не потребують повторного доказування, припинення трудового договору з ОСОБА_1 відбулося без застосування до нього протягом тривалого часу психологічного та економічного тиску, негативного впливу з боку роботодавця, звільнення проведено відповідно до вимог законодавства згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. 

Не знайшли підтвердження також посилання позивача на безпідставне позбавлення його частини виплат, оскільки накази роботодавця про преміювання й розрахункові листи позивача ОСОБА_1 за 2022-2023 роки свідчать про нарахування йому премій, процентів за роботу в важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, відсутність заборгованості зі сплати заробітної плати. 

Виплата премій, доплат, відзнаки керівництва - прямі документальні докази протилежного до «економічного тиску» та «ворожої атмосфери»: роботодавець, який заохочує працівника, автоматично не веде щодо нього систематичну кампанію приниження.

Крім того, невиплата усіх належних від підприємства сум може бути елементом мобінгу лише тоді, коли доведено, що такий західзастосовувався вибірково саме до позивача як інструмент тиску. 

У цій справі позивач не довів обставину невиплати йому відповідних сум за трудовим договором якознаку мобінгу. 

Наявність економічного тиску в іншій формі як прояву мобінгу позивач доказами не доводив. 

У постанові від 22 січня 2026 року в справі № 642/2981/24 (провадження 
№ 61-1269св25) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наданий позивачем аудіозапис розмови є неналежним доказом, адже співрозмовники на таких записах не ідентифіковано, з цих аудіозаписів неможливо встановити дату, час та місце, коли та де така розмова відбувалася. Відповідних експертиз про відповідність голосів конкретним особам позивачем та її представником не заявлялось. Під час відтворення аудіозапису встановлено, що на ньому міститься розмова, де дві особи сперечаються, що не може бути розцінено як мобінг, цькування чи застосування насильства до працівника. 

У цій справі суди також досліджували надані позивачем аудіозаписи та виснували про те, що розмови на аудіозаписах не свідчать про наявність конфлікту між сторонами, зокрема, записані розмови не містять в собі загрозливого, залякуючого або принизливого характеру, їх не можна розцінювати як психологічний чи економічний тиск на ОСОБА_1 , і, як наслідок, вони не містять ознак мобінгу. 

Підстави, на які посилається ОСОБА_1 у обґрунтування вимог про припинення мобінгу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Касаційна скарга не містить посилань на конкретизовані докази епізодів цькування  ОСОБА_3 , які суди проігнорували. 

Доводи касаційної скарги щодо повторного прослуховування аудіозаписів з наданням нової оцінки записаних розмов, необхідності тлумачення Верховним Судом конкретизованих позивачем проявів економічного й психологічного впливу на нього зводяться до переоцінки доказів у справі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Верховний Суд є судом права, а не судом факту, позбавлений можливості самостійно встановлювати обставини справи, не встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також досліджувати докази справи, змінюючи їх оцінку відповідно до статті 400 ЦПК України.
Колегія суддів зауважує, що позивачем не надано доказів, що АТ «ОГРС «Харківміськгаз» не дотримано вимоги техніки безпеки під час праці ненаданням засобів захисту.
Актом розслідування нещасного випадку, який стався 06 липня 2023 року (акт від 31 липня 2023 року № 6), встановлено, що нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом: факт завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 невідомим чоловіком відбувся на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин особистого характеру (т. 1, а. с. 167-177). 
Отже, перешкоджання виконанню позивачем трудової функції, перенесення його робочого місця в непристосовані для цього виду роботи умови як форми мобінгу в справі не встановлено. 

Крім того, наявність доказів завдання шкоди здоров`ю у зв`язку зі шкідливими умовами праці є окремою підставою відшкодування (статті 173, 237-1 КЗпП України) поза мобінгом.

Заявник просить винести окрему ухвалу про направлення матеріалів до органів досудового розслідування за ознаками порушення техніки безпеки. 

У частині першій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. 

Суд вищої інстанції може постановити ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (частина десята статті 262 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року в справі№ 800/500/16 (провадження №11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Заявлене клопотання не свідчить про наявність підстав, за яких Верховний Суду порядку статті 262 ЦПК України має право постановити окрему ухвалу. 

У справі відсутні підтверджені факти порушення АТ «ОГРС «Харківміськгаз» безпечних умов праці, тому в задоволенні клопотання про постановлення судом касаційної інстанції окремої ухвали слід відмовити.

Заявник також посилається на те, що він систематично клопотав про витребування критично важливих доказів: трудового договору, акта Н-1 про нещасний випадок від 06липня 2023 року, нарядів-допусків на роботи підвищеної небезпеки. Суди відмовили без обґрунтування. 
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Наведені доводи є безпідставними, адже ухвалою суду першої інстанції від 15 січня 2024 року належним чином умотивовано відмову в клопотанні позивача про огляд вебсайту, витребування примірника акта Н-1 розслідування нещасного випадку, який стався 06 липня 2023 року, копій укладених з відповідачем трудового та колективного договорів з тих підстав, що докази, про витребування яких заявлено клопотання, не стосуються позовних вимог позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача публічно вибачитися за свої дії, відшкодування моральної шкоди. Суд не повинен витребувати ті докази, які для розгляду справи не мають значення.
Суд першої інстанції не допустив порушень процесуального закону, оскільки відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Крім того, акт розслідування нещасного випадку від 31 липня 2023 року № 6 наявний у матеріалах справи (т. 1, а. с. 167-177), а стосовно трудового договору, нарядів-допусків на роботи підвищеної небезпеки заявник не вказав, яким чином відсутність цих документів у справі перешкодила встановленню істотних для її вирішення обставин.
Заявник посилається також на відсутність висновку Верховного Суду щодо статті 2-2 КЗпП України (мобінг) у разі звільнення працівника після скарг про мобінг під час передачі підприємства іншому роботодавцю та з урахуванням Директиви Ради 2001/23/ЄС від 12 березня 2001 року про наближення законодавств держав-членів щодо захисту прав працівників у випадку передання підприємств або бізнесів чи частин підприємств або бізнесів.
Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини.
У цій справі встановлено, що звільнення ОСОБА_1 відбулося у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «ОГРС «Харківміськгаз» та не має ознак мобінгу, тому відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду. 

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на висновки судів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова (раніше - Червонозаводський районний суд м. Харкова) від 11 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко 
І. М. Фаловська