Справа №498/99/26
Провадження по справі №2/498/354/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2026 року Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - Чернецької Н.С., 
за участю секретаря судового засідання – Гонтаренко О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Велика Михайлівка в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
29 січня 2026 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Мотивує, тим що з 2017 року ОСОБА_1 проживав однією ім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , за час спільного проживання у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квітні 2024 року , відповідачка звернулась до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 ,про встановлення батьківства та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. на місяць на утримання сина ОСОБА_3 , до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення батьківства ОСОБА_1 визнав в повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення аліментів, визнав частково, так як тоді офіційно працював та надав довідку до суду та погодився виплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частки від заробітної плати. 04 вересня 2024 року рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області у справі №498/465/24, з ОСОБА_1 на кристь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частки заробітку , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час матеріальне становище позивача істотно змінилось, а саме: позивач стоворив нову сім`ю та у них народилась спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого він утримує, що підтверджується свідоцтвом про народження видане Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис №13 від 24.01.2025 року; позивач є безробітнім, офіційно ніяких доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб- платника податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого ) податку та військового збору від 25 вересня 2025 року №1524-25-03955 та довідкою форми ОК-5 виданою Пенсійним фондом України. Зазначає, що відповідачка є працездатною, може отримувати дохід і також може при ймати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Просить суд, зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з частини усіх видів заробітку до 1/6 частини заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Позивач, в судове засідання не з`явився , через канцелярію суду від позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає повністю у зв`язку з їх недоведеністю, обґрунтовуючи свою позицію тим що, ним не надані докази щодо того, що він дійсно проживає однією сім`єю зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ця дитина перебуває на його утриманні. Вважає, що довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду від 29.08.2025 року не є належним доказом щодо 
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 визнано батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 . Та стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В матеріалах справи знаходить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 про що 24 січня 2025 року складено відповідний актовий запис №13 Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), де в графі батьки записано: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_1 . 
Позивач в позовній заяві вказує на те що, його матеріальне становище змінилось, так як він створив нову сім`ю і у них народилась спільна дитина яка знаходиться у нього на утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження. 
Свідоцтво про народження, не підтверджує факту перебування дитини на утриманні одного з батьків.
Також в матеріалах справи знаходиться довідка №2444 від 15.06.2026 року Національною гвардією України Управління 1 корпусу «АЗОВ», відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно проходить службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 02 жовтня 2026 року по теперішній час. Відповідно має  постійну заробітну плату, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини.
В матеріалах справи знаходиться ся відзив ОСОБА_2 , в якому зазначено що позивачем не доведено факту проживання однією сім`єю зсином ОСОБА_5 та перебування дитини на його утриманні. Крім того, ОСОБА_3 , у 2025 році двічі проходив курси лікування, на що відповідачкою було витрачено власні кошти у розмірі 43 339,68 грн. 
За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Крім того, ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини
Разом з тим положеннями Сімейного Кодексу України встановлені підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
При цьому визначений статтею 192 СК України перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів є вичерпний.
З аналізу вищевикладених вимог чинного законодавства слідує, що обставини для зміни, зокрема збільшення (зменшення) розміру аліментів повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання що до зменшення розміру аліментів.
Сам по собі факт створення позивачем іншої сім`ї та наявність у його неповнолітньої дитини, не є безумовною та автоматичною підставою для зменшення розміру аліментів, які сплачує позивач на користь відповідачки.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів зміни обставин, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.
Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на останнього.
Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 80, 81, 83 137, 264-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С.Чернецька