ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
20 липня 2026 року
м.Харків
справа № 645/4732/25
провадження № 22-ц/818/3911/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Немишлянського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2026 року, постановлене суддею Мартиновою О.М.
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія (ПрАТ «СК «Євроінс Україна»») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 7862,09 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Рішенням Немишлянського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2026 року в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Євроінс Україна»» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що за своєю правовою суттю поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не покривають усі витрати на відновлювальний ремонт потерпілої особи. Так, ліміт відповідальності встановлений полісом складає 130 000,00 грн, проте, Страховик винної особи застосовує норму 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає: «У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством». Крім того франшиза відшкодовується безпосередньо винуватцем завданої шкоди, а саме ОСОБА_1 , як особою яка є винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що здійснена ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплата страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Евроінс Україна» в розмірі 45758,81 грн. не перевищувала мінімального розміру (ліміту) страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був встановлений на час виникнення спірний правовідносин 130000 грн., а тому належним відповідачем у даній справі повинен бути ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в межах страхової суми, а не винуватець дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 .
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 19 грудня 2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» № НОМЕР_1 щодо транспортного засобу марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з яким ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зобов`язалось виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження транспортного засобу, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п. 6.2.1. Договору) (а.с. 14).
10.12.2020 року о 21 год. 21 хв. по вул. Героїв Праці біля будинку №20/321А в м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження.
Постановою Київського районного суду міста Харкова від 05.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.12.2020 року о 21 год. 21 хв. керуючи автомобілем «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_3 в м.Харкові по вул. Героїв Праці біля будинку №20/321А, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota C-HR», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 15).
В акті огляду транспортного засобу від 14.12.2020 року зафіксовані виявлені на автомобілі «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодження (а.с. 16-27).
Згідно рахунку на оплату №9225 від 22.12.2020 року ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» вартість ремонту транспортного засобу «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ПДВ становить 53620,90 гривень.
Окрім того, згідно розрахунку № 34230/20 суми страхового відшкодування від 22.12.2020 року та страховому акті № 34230/21 від 06.12.2021 року сума страхового відшкодування становить 53620,90 гривень (а.с. 29-30).
14.12.2020 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою-повідомленням № 34239 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування (а.с. 11).
Платіжною інструкцією № 6088 від 06.01.2021 року підтверджується оплата на рахунок ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» страхового відшкодування у сумі 53620,90 грн., згідно зі страховим актом №34230/21 від 06.01.21 р., по а/м «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , від Харків 02111. Без ПДВ (а.с. 31).
Відповідно до Полісу № АР007057222, VIN CODE транспортного засобу VF3GBWJYB96051893, державний номер знак НОМЕР_4 , було застраховано в ПАТ "НАСК "Оранта", страховий ліміт 130000,00 грн, франшиза 2500,00 грн.
Згідно до довідки поліції номерний знак транспортного засобу НОМЕР_3 , VIN CODE транспортного засобу НОМЕР_5 , тобто поліс № АР007057222 укладений відповідно на транспортний засіб з VIN CODE № НОМЕР_5 , а отже на транспортний засіб ОСОБА_1 (а.с. 72-73).
Враховуючи вищенаведене на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом серії АР №007057222 від 16.01.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 32, 90).
Страховим актом ПАТ «НАСК «Оранта» №ОЦВ-Р-М-20-20-41181/І визначено суму страхового відшкодування в розмірі 45758,81 грн (а.с. 88).
Платіжною інструкцією №10179 від 26.02.2021 року підтверджується здійснення платежу ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі 45758,81 грн на рахунок ПрАТ «СК «Євроінс Україна» як виплата страхового відшкодування згідно регресової вимоги № 103-юр від 03.02.2021 року.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Положенням частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі №712/9328/21 та Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц.
Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_6 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс серії АР №007057222, який був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди.
26.02.2021 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено на користь ПрАТ «СК «Евроінс Україна» страхове відшкодування згідно вимоги №103-юр від 03.02.2021 року в розмірі 45758,81 грн.
Отже, різниця між виплаченою ПрАТ «СК «Евроінс Україна» потерпілій ОСОБА_2 сумою страхового відшкодування та виплаченою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сумою страхового відшкодування позивачеві ПрАТ «СК «Евроінс Україна» становить 7862,09 грн. (53620,90 грн. - 45758,81 грн.)
Разом з тим, суд зазначає, що ліміт за шкоду майну згідно полісу відповідача серії АР №007057222 становить 130 000 гривень.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).
Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IVвипадкахМТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IVне має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Наявні у справі докази підтверджують вину відповідача у спричиненні ДТП.
Відповідно до Полісу № АР007057222, VIN CODE транспортного засобу VF3GBWJYB96051893, державний номер знак НОМЕР_4 , було застраховано в ПАТ "НАСК "Оранта", страховий ліміт 130000,00 грн, франшиза 2500,00 грн.
Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).
З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.
Оскільки визначену у договорі страхування франшизу не можна було стягнути зі страховика винуватця ДТП, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути розмір франшизи, який установлено полісом обов`язкового страхування у розмірі 2500,00 грн. з відповідача.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № № 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21).
Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза у розмірі 2500,00 грн.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову у позові в цій частині.
Разом з тим доказів, що СК «Оранта» було зменшено виплату на коефіцієнт зносу транспортного засобу, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
Тому підстав покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню різниці між сплаченою позивачем сумою та сумою сплаченого страховою СК «Оранта», крім франшизи в порядку регресу не вбачається.
Рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст.367,368,369,376,379,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.
Рішення Немишлянського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2026 року скасувати.
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в рахунок відшкодування шкоди франшизу у сумі 2500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» судовий збір у загальному розмірі 1925,20 грн.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:       О.В. Маміна
Судді:        Ю.М. Мальований
В.Б. Яцина