Дата документу  Справа № 333/243/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №333/243/26    Головуючий в 1 інст.Варнавська Л.О.
Провадження №33/807/992/26     Доповідач в 2 інст.Сінєльнік Р.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року     місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Сінєльніка Р.В., за участю захисника-адвоката Куща Є.Є., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника-адвоката Куща Є.Є. на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 гривень в дохід держави.
Згідно з постановою суду, 28 грудня 2025 року о 05:17 год. водій ОСОБА_1 по вул. Володимира Українця, 4 в м. Запоріжжя керував транспортним засобом автомобілем «Kia sorento» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «AlcotestDrager 7510» тест №84, результат позитивний –0,52 проміле, чим порушив вимоги 2.9А Правил дорожнього руху.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Також, захисник звернувся із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що протокол працівника поліції не можна розглядати як об`єктивний доказ, оскільки поліцейський не є об`єктивним у цих відносинах та по своїй суті є особою упередженою і зацікавленою.
Поліцейськими не було дотримано вимог Закону України «Про національну поліцію», а саме вимог ч.1 ст. 35, де наведено перелік підстав зупинки транспортного засобу, який є вичерпним.
Так, на думку захисника, автомобіль ОСОБА_1 був зупинений без передбачених ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» підстав і вимоги ч.3 ст.35 також виконані не були.
У подальшому поліцейським було зазначено як підставу зупинки – не пристебнутий пасок безпеки, але це було зазначено вже в ході спілкування поліцейських з ОСОБА_1 .
Водночас, обставини зупинки та реальної дорожньої обстановки у той момент свідчать про те, що поліцейський не міг цього бачити, приймаючи рішення про зупинку авто ще сидячи в патрульній машині під снігопадом.
Таким чином зупинка транспортного засобу відбулася безпідставно.
На думку захисника, ніякого огляду на місці зупинки не проводилося взагалі, твердження поліцейського про запах алкоголю, тремтіння рук та неадекватність ситуації, не відповідає дійсності.
Зокрема, ОСОБА_1 неодноразово заперечував такі твердження та просив пояснити, у чому поліцейський побачив неадекватність його поведінки, однак, відповіді так і не отримав.
Таким чином, твердження про те, що у водія нібито виявлені якісь ознаки сп`яніння, є не обґрунтованими.
Окрім того, захисник зазначає про те, що відеофіксація поліцейськими здійснюється дуже недбало, багато що не потрапляє у кадр, або виходить за його межі, жахливий звук не дає можливості чітко слухати розмову з поліцією, а кінцевий результат зйомки не дає уявлення про цілісну картину події.
Відео не фіксує того, що поліцейським використано саме новий мундштук при використанні алкотестера. 
Так само недбало зафіксовано і проведення самого тестування. 
Також на відео видно, що, не зважаючи на наполегливі повторювання поліцейським питання, чи визнає ОСОБА_1 правильність вимірювань, останній так їх і не визнав, а в подальшому визнав лише через брак часу у зв`язку із зайнятістю.
Від початку і до кінця розгляду цієї справи ОСОБА_1 заперечував свою винність.
Використання нового мундштука, перевірка на відсутність алкоголю у трубці та підготовчі дії поліції, не були зафіксовані на відео належним чином, як і саме тестування.
Крім того, у протоколі зазначено, що поліцією був використаний алкотестер Drager 7510.
Застосування саме цього алкотестера має певні обмеження по температурі, вологості повітря та вимагає відсутності конденсату.
На відео видно, що дорога вкрита снігом і під час події йде сніг, наявність чого дозволяє говорити про вологість, що наближається до 100%.
У результатах вимірювання вказана температура +16°С.
За таких обставин, є сумніви з приводу результату проведеного огляду на стан сп`яніння.
Щодо долученого поліцією до матеріалів справи диску, то, захисник зазначає про те, що надані відеозаписи на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України.
Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.
Однак, оглядом змісту оптичного диску можливо встановити, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копій відеозаписів.
Таким чином, відеозаписи, надані відповідачем на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.
Заявлене захисником-адвокатом Кущем Є.Є. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не брав участі у судовому засіданні суду першої інстанції, натомість звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо нього, у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин, які унеможливлюють присутність останнього в судовому засіданні, а саме – перебування ОСОБА_1 на військовій службі та виконання ним бойових завдань, однак вказане клопотання не було задоволено судом та справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . З причин того, останній у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання копії постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять, 25 червня 2026 року захисником-адвокатом Кущем Є.Є. було подано заяву до суду першої інстанції про ознайомлення, того ж дня апелянт ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується підписом останнього. 06 липня 2026 року захисником подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку сторони захисту не убачається. 
Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №552757 від 28 грудня 2025 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем у вказаний день та час у стані алкогольного сп`яніння;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Результати огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 7510», результат позитивний 0,52 проміле;
- тестуванням №84 із застосуванням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 7510», результат огляду ОСОБА_1 позитивний – 0,52 проміле;
- відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП молодшого лейтенанта поліції Ведмідя В., згідно з яким, останній доповідає, що 28.12.2025 року о 05 год. 17 хв. за адресою: м. Запоріжжя, Комунарський р-н, вул. Володимира Українця 4, на підставі статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", було зупинено авто KIA Sorento з номерним знаком НОМЕР_1 (на чорному фоні), під керуванням водія: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , який є діючим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 , посаду та звання повідомляти відмовився.
Під час спілкування з водієм відповідно спільного наказу МОЗ і МВС № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, законом встановленому порядку, на місті зупинки ТЗ, за допомогою спеціального технічного приладу, Alcotest Drager 7510, на що водій відповів згодою.
Тест: №84, результат позитивний: 0,52%о (проміле) з результатом згоден.
Відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР1 552757 за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.п. 2.9.а ПДР України.
Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом безпечного паркування без порушень ПДР України. Про повторність попереджений.
Посвідчення водія не вилучались (ДІЯ). Тимчасовий дозвіл не видавався. Подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор Motorola solution vb400 471248, 70mai.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Доводи захисника з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення не можна розглядати як об`єктивний доказ, оскільки поліцейський є упередженою та зацікавленою особою, є необґрунтованими, з огляду на те, що під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упередженими при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу за ознаками, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, чи були підстави для фальсифікації протоколу, обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не було повідомлено працівниками поліції одразу причину зупинки його транспортного засобу, спростовуються відомостями з дослідженого судом відеозапису, з якого убачається, що законною підставою для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 слугувало те, що він не був пристебнутий паском безпеки, про що останньому було повідомлено після зупинки.
Доводи захисника з приводу того, що твердження поліцейського про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не відповідало дійсності, не є слушними, з огляду на таке.
Так, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівником поліції було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.
В результаті проходження вказаного огляду на місці, у ОСОБА_1 було виявлено позитивний результат (0,52%о проміле), з яким погодився останній.
Отже, зазначені обставини спростовують доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на момент зупинки останнього.
Доводи захисника з приводу того, що відеозапис поганої якості, сама відеофіксація здійснювалася працівниками поліції недбало, є безпідставними, враховуючи таке.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою наявних технічних засобів.
Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, та надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
За таких обставин, апеляційний суд не убачає підстав для визнання вищевказаного відеозапису неналежним та недопустимим доказом.
Твердження захисника про те, що відеозапис не фіксує того, що поліцейським використано саме новий мундштук при використанні алкотестера, не відповідає дійсності, оскільки спростовується змістом відеозапису.
Аналогічного висновку доходить апеляційний суд і з приводу доводів захисника про не належну відеофіксацію проведення огляду на стан сп`яніння.
Перевіряючи доводи захисника з приводу сумнівів у правдивості результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Drager 7510, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «DragerAlcotest7510», яким проводився огляд, визначено умови навколишнього середовища при експлуатації даного приладу: робоча температура: від -10 до +40С°, до 90 % відносної вологості при +25С°, атмосферний тиск від 600-1100 гПа.
Газоаналізатор не є приладом по вимірюванню температури зовнішнього середовища, а в чеку відображається поточна робоча температура приладу, яка може відрізнятись від температури зовнішнього середовища.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у дозволеному інструкцією діапазоні температур.
Тому не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо похибки у показниках алкотестера через зазначення на приладі температури приладу +16 С°.
Згідно з положеннями п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року ( далі - Інструкція) перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З матеріалів справи вбачається, що калібрування пристрою відбулось 29 жовтня 2025 року, тобто не пізніше, ніж за пів року до проведення вищевказаного огляду.
Вимога з боку ОСОБА_1 до поліцейського надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки - алкотестера Драгер 7510, не надходила.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння, що було проведено за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, є необґрунтованими, оскільки як вбачається із відеозапису, після проходження процедури огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не виявив дієвої і чіткої незгоди з отриманим результатом, а навпроти погодився з ним, що засвідчив своїм підписом.
Доводи захисника з приводу того, що надані працівниками поліції відеозаписи на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, а отже копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Так, долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на камері в електронному вигляді у виді файлу.
Записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.
Тому скріплювати цифровим підписом оригінал електронного доказу чинним законодавством не передбачено.
Отже, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, наявними в справі доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 у зазначений у протоколі день та час керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а доводи захисника про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Інші доводи захисника, які викладені в апеляційній скарзі, на думку суду апеляційної інстанції, не впливають на законність постанови суду першої інстанції та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України, за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Куща Є.Є. залишити без задоволення.
Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2026 року, стосовно  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду       Р.В. Сінєльнік