Справа № 127/23969/26
Провадження 2-а/127/234/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області у складі
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судового засідання Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 127/23969/26 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина Народної Республіки Бангладеш – Назім про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,
в с т а н о в и в:
08.07.2026 року судом зареєстровано позовну заяву Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина Народної Республіки Бангладеш – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців.
Мотивований позов тим, що в ході здійснення заходів, спрямованих на протидію нелегальній міграції під час операції «Мігрант», співробітниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Вінницькій області 07.07.2026 року виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Подальшою перевіркою було встановлено, що іноземець Назім не виконав рішення про примусове повернення до країни громадянської належності, прийняте Тульчинським відділом УДМС України у Вінницькій області від 07.01.2026 року, яким іноземця зобов`язано залишити територію України в термін до 04.02.2026 року, продовжував порушувати міграційне законодавство України, проживав на території України без належних на документів.
ОСОБА_2 до громадянства Народної Республіки Бангладеш є паспорт громадянина Народної Республіки Бангладеш № НОМЕР_1 , виданий 16.01.2025 року, дійсний до 15.01.2035 року.
Народна Республіка Бангладеш належить до країн із візовим порядком в`їзду. 
Згідно перевірки та пояснень ОСОБА_1 , він прибув в Україну 08.10.2025 року через пункт пропуску Могилів-Подільський по візі типу D-04, термін візи – до 08.12.2025 року.
У зв`язку із отриманням дозволу на застосування праці іноземців на території України, відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 терміном дії до 21.05.2026 року.
Згідно подання Вінницького обласного центру зайнятості про скасування дозволу на застосування праці в Україні, виданого громадянину Народної Республіки Бангладеш Назіму, УДМС у Вінницькій області 03.12.2025 року було прийнято рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .
Після скасування дозволу на застосування праці та відкликання посвідки на тимчасове проживання відповідач втратив законні підстави перебувати в Україні та всупереч вимог п. 68 Порядку №322 не виїхав за межі України в семиденний строк.
Як іноземець, який не може виконати обов`язок виїзду з України у зв`язку з відсутністю коштів або паспорта відповідач до підрозділів УДМС у Вінницькій області не звертався. 
За порушення встановлених правил перебування на території України відповідача було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та постановою від 07.01.2026 року накладено штраф.
07.01.2026 року начальником Тульчинського відділу УДМС затверджено рішення про примусове повернення до країни походження відповідача, яке відповідач не виконав, територію України до 04.02.2026 року не залишив.
Враховуючи те, що громадянин Народної Республіки ОСОБА_3 не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 07.01.2026 року, відділом запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Вінницькій області 07.07.2026 року було прийнято рішення № 0501100100000904 про примусове видворення відповідача.
07.07.2026 року відносно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 складено протокол за ст. 203 ч. 3 КУпАП та 07.07.2026 року прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. 
Згідно протоколу про затримання від 07.07.2026 року громадянина Назіма було затримано УДМС у Вінницькій області до 3-х діб згідно вимог ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Зазначаючи правовою підставою ст. 289 КАС України, позивач просив затримати з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців. 
В судовому засіданні представник УДМС України у Вінницькій області Скляр О.В. позов підтримав за викладених у ньому обставин. Суду пояснив, що відповідач зобов`язаний був залишити територію України, однак, без поважних причин не виїхав, тому вважає, що відповідач буде і в подальшому ухилятись від виконання рішення про примусове видворення. 
В судовому засіданні відповідач Назім повідомив, що не зміг вчасно залишити територію України, оскільки не оформив транзитну візу. Просив пришвидшити процедуру примусового видворення, оскільки має намір влаштуватись на роботу для матеріального забезпечення своєї сім`ї. 
Представник відповідача – адвокат Суркова І.О. просила врахувати позицію відповідача при ухваленні рішення. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що громадянин Народної Республіки Бангладеш – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їхав на територію України 08.10.2025 року, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Підтвердженням належності Назіма до громадянства Народної Республіки Бангладеш є паспорт громадянина Народної Республіки Бангладеш № НОМЕР_1 , виданий 16.01.2025 року, дійсний до 15.01.2035 року.
Народна Республіка Бангладеш належить до країн із візовим порядком в`їзду. 
Згідно проведеної перевірки та пояснень Назіма, він прибув в Україну 08.10.2025 року через пункт пропуску Могилів-Подільський по візі типу D-04, термін візи – до 08.12.2025 року.
У зв`язку із отриманням дозволу на застосування праці іноземців на території України, відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 терміном дії до 21.05.2026 року.
Згідно подання Вінницького обласного центру зайнятості про скасування дозволу на застосування праці в Україні, виданого громадянину Народної Республіки Бангладеш Назіму, 03.12.2025 року УДМС у Вінницькій області було прийнято рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .
Після скасування дозволу на застосування праці та відкликання посвідки на тимчасове проживання відповідач втратив законні підстави перебувати в Україні та всупереч вимог п. 68 Порядку №322 не виїхав за межі України в семиденний строк.
Як іноземець, який не може виконати обов`язок виїзду з України у зв`язку з відсутністю коштів або паспорта відповідач до підрозділів УДМС у Вінницькій області не звертався. 
За порушення встановлених правил перебування на території України відповідача було притягнуто до відповідальності та постановою від 07.01.2026 року накладено штраф за ч. 2 ст. 203 КУпАП.
07.01.2026 року начальником Тульчинського відділу УДМС затверджено рішення про примусове повернення відповідача до країни походження, яке відповідач не виконав, територію України до 04.02.2026 року не залишив.
Враховуючи те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, відділом запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Вінницькій області 07.07.2026 року було прийнято рішення № 0501100100000904 про примусове видворення відповідача.
07.07.2026 року відносно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 складено протокол за ст. 203 ч. 3 КУпАП та 07.07.2026 року прийнято постанову про накладення штрафу – 5 100 грн. 
Згідно протоколу про затримання від 07.07.2026 року, Назіма було затримано УДМС у Вінницькій області до 3-х діб згідно вимог ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначаються правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.
Згідно ч.1, ч. 3 ст. 3 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону) (ч. 8 ст. 26 Закону).
На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Службою безпеки України було прийнято наказ № 353/271/150 від 23.04.2012 року, яким затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Наказ було зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119.
Згідно п.2 ч. 1 Інструкціїтерміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.
Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку (ч. 1 ст. 9 Закону).
Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (ч. 3 ст. 9 Закону).
Згідно п.18 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
П. 68 Постанови КМУ від 25.04.2022 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», визначено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадків, визначених підпунктами 2, 5, 9-11 пункту 63 цього Порядку).
Після скасування дозволу на застосування праці в Україні та відкликання посвідки на тимчасове проживання відповідач втратив законні підстави перебувати на території України та не виїхав за її межі в семиденний строк.
Примусове видворення іноземців та осіб без громадянства здійснюється відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 20 серпня 2014 р. N 360.
Так, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Рішення про примусове видворення не приймається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.
Відповідно до п.п. 9-1 п. 4 Положення, Державна міграційна служба України приймає рішення про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства в країну походження або третю країну, про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства з України, рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, про реадмісію, про заборону в`їзду іноземцям та особам без громадянства в Україну, здійснює заходи, пов`язані з примусовим поверненням/видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.
Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржене в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IIІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства№ 353/271/150 у разі виявлення підстав, передбачених частиною першої статті 30 Закону № 3773-VI, органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду. За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАС України.
В судовому засіданні не встановлено законність перебування громадянина ОСОБА_1 на території України (віза, дозвіл, посвідка на тимчасове чи постійне проживання, довідка про звернення за захистом, дозвіл на імміграцію тощо). 
Назім є громадянином Народної Республіки Бангладеш, володіє паспортом, дійсним до 15.01.2035 року.
Вимоги п. 17 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо зобов`язання залишити територію України Назім добровільно не виконав, тому відповідно до п.п. 9-1 п. 4 Положення Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 360 (із відповідними змінами), посадовою особою УДМС у Вінницькій області прийняте рішення про примусове видворення Назіма.
Таке рішення у встановленому законом порядку не оскаржене і дія рішення не зупинена.
Тому питання щодо фактичного його виконання, наявності об`єктивних перешкод для виконання не є предметом розгляду даної позовної заяви. Дані обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом в порядку КАС України. 
Статтею 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).
Отже, оскільки громадянин Назім не виконав вимогу п. 68 Порядку № 322 про залишення території України протягом 7 днів, не звернувся із заявою про неможливість виїзду, є достатньо підстав вважати, що він і в подальшому ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для застосування до Назіма заходу у виді затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України.
Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 271, 288, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.
Затримати з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства терміном на шість місяців.
Рішення допустити до негайного виконання.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог ст.ст. 289, 296, 297 КАС України. 

Учасники справи 
- позивач - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, 21009, м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 78, код ЄДРПОУ 37836770 
- відповідач - громадянин Народної Республіки Бангладеш – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 
Повний текст рішення складено 09 липня 2026 року.

Суддя: