ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/7309/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Еколан Інгредієнти» (далі – ТзОВ «Еколан Інгредієнти», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі – відповідач, митний орган, миниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення господарської діяльності ТзОВ «Еколан Інгредінти» уклало з SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP. контракт №36 від 18.07.2024, предметом якого є зобов`язання продавця поставити і передати у власність покупця товар, а покупця прийняти та розрахуватись за товар. На виконання вимог вказаного контракту згідно з рахунком-фактурою (інвойсу) №SDFE3251204-2 від 16.12.2025 позивач придбав у продавця товар, загальною вартістю 18476,04 доларів США, який було ввезено на митну територію України. З метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до відповідача електронну митну декларацію №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 (далі - МД). Проте, на переконання позивача, відповідач рішенням №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026 протиправно здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів в розмірі 49205,44 грн, чим нанесено значних збитків позивачу. Вважає, що оскаржуване рішення митного органу прийнято з порушенням вимог законодавства, а саме, відповідач безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю, визначеною за ціною договору (контракту), не врахував подані позивачем документи та надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей та неточностей. Позивач вказує, що жодних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не було, оскільки всі необхідні документи, подані відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України), підтверджують визначену митну вартість товару за ціною договору (контракту), який імпортується та обрано основний метод визначення митної вартості товару. Тому, вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Відповідач у поданому до суду відзиві заперечив щодо задоволення позову. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили розбіжності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Вказане було підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які надані у повному обсязі не були. Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач стверджує, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визначеної митницею митної вартості. Тому, вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.
У відповіді на відзив позивач підтримав позицію, викладену в позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 20.07.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
ТзОВ «Еколан Інгредієнти» (код ЄДРПОУ 34763972) зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид господарської діяльності: 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Інші: 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту;46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.
18.07.2024 між ТзОВ «Еколан Інгредієнти» (покупець) та SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP. (Китай) (продавець) укладено контракт №36, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати на умовах контракту товари в асортименті та кількостях, зазначених у інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна за одиницю товар та загальна вартість кожної партії, що підлягають поставці, зазначається сторонами у інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною контракту. Незалежно від умов поставки ціни включають (окрім інших витрат згідно Incoterms 2010) також вартість упаковки, маркування, піддонів і завантаження. Покупець здійснює оплату за товари згідно з умовами, вказаними, у інвойсі, в доларах США шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, зазначений у пункті 10 цього контракту (а. с. 41-43).
Додатковою угодою №1 від 12.11.2024 до Контракту №36 від 18.07.2024 внесено зміни до пункту 10 цього контракту щодо банківських реквізитів продавця (а. с. 43 зворот).
На виконання умов контракту №36 від 18.07.2024, відповідно до інвойсу від №SDFE3251204-2 від 16.12.2025 продавець SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP. (Китай) поставив покупцю ТзОВ «Еколан Інгредієнти» товар на загальну суму 18476,04 доларів США, який підлягав розмитненню (а. с. 20).
З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, 04.03.2026 декларантом позивача в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 на товар: «Прямий ровінг (рівниця) з скловолокна, використовується у виробництві конструкційних склопластиків методом намотування й пультрузії, у бабінах: - Roving for pultrusion ECR24-2400D-601, прямий, у бобінах, діаметр елементарної нитки 24 мкм - 21112 кг; - Roving for pultrusion ECR24-4800D-601, прямий, у бобінах, діаметр елементарної нитки 24 мкм – 20879 кг; Продукція переміщується на клеєних піддонах з фанери. Торгівельна марка SHANDONG FIBERGLASS Країна виробництва CN Вирoбник SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP» (а. с. 24-26).
Згідно МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 митну вартість вказаного товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту) – 18476,04 доларів США (розділ 22), що еквівалентно 1123530,37 грн (розділ 12).
Разом з МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 декларантом для підтвердження митної вартості товару подано перелік документів, визначених в гр. 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: пакувальний лист №б/н від 16.12.2025; рахунок-проформу SDFE3251204-2 від 04.12.2025; рахунок-фактуру (інвойс) №SDFE3251204-2 від 16.12.2025; коносамент №SZBS25120080В від 19.12.2025; автотранспортні накладні №20260302/01, №20260302/02 від 02.03.2026; декларацiю про походження товару №SDFE3251204-2 від 16.12.2025; банківські платіжні документи №158 від 11.12.2025 та №167 від 24.12.2025; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №476, №477 від 02.03.2026; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №0203/2 та №0203/3 від 02.03.2026; документ, що підтверджує вартість страхування №б/н від 19.12.2025; зовнішньоекономічний контракт №36 від 18.07.2024; додаткову угоду №1 від 12.11.2024 до Контракту №36 від 18.07.2024; доповнення до внутрішнього договору (контракту) б/н від 30.12.2025; договір (контракт) про перевезення №00347/21 від 24.06.2021; договір про надання послуг митного брокера №107/21-Т від 01.10.2021; інформацію виробника №601 від 22.02.2025; транспортні заявки №1012-3.25 та №1012-4.25 від 10.12.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
Декларантом на вимогу було надано: довідки від 29.12.2025 №B6/19-9778, від 25.12.2025 №B6/19-9746, прайс-лист від 01.12.2025 б/н, копію митної декларації країни відправлення від 18.12.2025 №422720250001412291, листи продавця від 12.01.2026 б/н, від 09.02.2026 б/н, судові рішення від 06.10.2025 №380/15663/25, від 13.10.2025 №140/8304/25. 
При цьому, митниця вказала, що надані судові рішення не стосуються даного митного оформлення. Листи від суб`єктів ЗЕД не є документами, що підтверджують митну вартість товарів, відповідно до переліку, визначеного статтею 53 Кодексу. Також зазначено, що декларантом, з урахуванням вимог статті 254 Кодексу, не забезпечено переклад митної декларації країни відправлення. 
Інші витребувані документи декларант відмовився надати, про що зазначено в листі від 04.03.2026 №88. 
Отже, на думку відповідача, декларантом не забезпечено надання відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, та не дотримано вимог частини вісімнадцятої статті 58 Кодексу
04.03.2026 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2026/000211 (а. с. 14-15, 27).
У графі 33 оскаржуваного рішення №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:
- Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (пункти 4, 6, 8 частини другої статті 53 МК України). 
- Інвойсом від 16.12.2025 №SDFE3251204-2 (далі - Інвойс) передбачена 100% передоплата частинами за оцінюваний товар. Для підтвердження здійснення оплати за товар декларантом надано копії платіжних інструкцій в іноземній валюті від 11.12.2025 №158, від 24.12.2025 №167. Оплата згідно наданої платіжної інструкції від 11.12.2025 №158 проведена згідно проформи від 04.12.2025 №SDFE3251204-2, загальна вартість товару згідно якої не відповідає вартості товару згідно Інвойсу. Окрім того, в проформі від 04.12.2025 №SDFE3251204-2 вказано, що допускається відхилення 3% від кількості та суми, що не відповідає фактичному відхиленню кількості товару та його вартості відносно даної проформи, поданому до митного оформлення згідно Інвойсу. 
- Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: - рахунок фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. 
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано: договір про транспортно експедиторське обслуговування від 24.06.2021 № 00347/21, рахунки на оплату від 02.03.2026 №476, №477, довідки про транспортні витрати від 02.03.2026 №0203/2, №0203/3, заявки від 10.12.2025 №1012-3.25, №1012-4.25. Вказані документи надано від ТзОВ «ФЕЙРЛОДЖІКС», тоді як перевізником товару автотранспортними засобами відповідно до граф 16 CMR є «VV TRANSAUTO» LLC. Документів від фактичного перевізника товару не надано, що не дає можливості перевірити достовірність заявлених транспортних витрат, а отже і достовірність заявлення такої складової митної вартості як витрати на транспортування. 
Окрім того, в рахунках на оплату від 02.03.2026 № 476, №477 містяться відомості щодо вартості транспортно-експедиторських послуг на території України та винагороди експедитора на території України, проте відсутня інформація щодо вартості аналогічних витрат за межами митної території України. Сказане може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові. 
- Відповідно до частини другої статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до положень міжнародного законодавства коносамент – це документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, засвідчує прийняття вантажу до перевезення, підтверджує укладання договору перевезення та підписується капітаном судна або іншими представниками, що підтверджує факт передачі вантажу для перевезення. 
Таким чином, поданий до митного оформлення коносамент від 19.12.2025 №SZBS25120080B без підпису капітана судна або іншого представника перевізника не може підтверджувати факт прийняття оцінюваного товару до перевезення, а також відомостей, що в ньому зазначені. 
- Декларантом надано документ за кодом 3008 від 19.12.2025 б/н, в якому сказано про здійснення страхування вантажу, проте страхових документів не надано. Даний документ містить посилання на договір генерального страхування від 01.03.2025 №200243786.25, який декларантом не надано, як і не надано страховий поліс.
Отже, декларантом не надано визначених частиною другою статті 53 Кодексу страхових документів.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Кодексу) та методу 2б (ст. 60 Кодексу) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам ст. 59, 60 Кодексу (оформлені за ціною договору, та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст.62 Кодексу) та методу 2г (ст.63 Кодексу) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Кодексу на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 05.01.2026 №26UA110130000113U1). 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено - «Скловолокно та вироби з нього, ровінг Е-скла, скловолокна: FIBERGLASS який складається ROVING E-GLASS з однієї нитки ECR17-2400D-601 10618кг. FIBERGLASS ROVING E-GLASS ECR24-4800D-601 - 10488кг.», торгова марка- SHANDONGFIBERGLASS GROUP CORP., виробник- SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP., країна походження - Китай, який ввозився з Китаю на умовах поставки FOB Qingdao згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. Рівень митної вартості становить 0,7 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії, комерційні умови, умови поставки не здійснювалося, так як це не передбачено статтею 64 Кодексу.
Додатково зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 Митного кодексу України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД №26UA205050007031U6 від 04.03.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. 
Так, до МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 декларантом надано: пакувальний лист №б/н від 16.12.2025; рахунок-проформу SDFE3251204-2 від 04.12.2025; рахунок-фактуру (інвойс) №SDFE3251204-2 від 16.12.2025; коносамент №SZBS25120080В від 19.12.2025; автотранспортні накладні №20260302/01, №20260302/02 від 02.03.2026; декларацiю про походження товару №SDFE3251204-2 від 16.12.2025; банківські платіжні документи №158 від 11.12.2025 та №167 від 24.12.2025; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №476, №477 від 02.03.2026; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №0203/2 та №0203/3 від 02.03.2026; документ, що підтверджує вартість страхування №б/н від 19.12.2025; зовнішньоекономічний контракт №36 від 18.07.2024; додаткову угоду №1 від 12.11.2024 до Контракту №36 від 18.07.2024; доповнення до внутрішнього договору (контракту) б/н від 30.12.2025; договір (контракт) про перевезення №00347/21 від 24.06.2021; договір про надання послуг митного брокера №107/21-Т від 01.10.2021; інформацію виробника №601 від 22.02.2025; транспортні заявки №1012-3.25 та №1012-4.25 від 10.12.2025.
Додатково на вимогу митниці декларантом: довідки від 29.12.2025 №B6/19-9778, від 25.12.2025 №B6/19-9746, прайс-лист від 01.12.2025 б/н, копію митної декларації країни відправлення від 18.12.2025 №422720250001412291, листи продавця від 12.01.2026 б/н, від 09.02.2026 б/н, судові рішення від 06.10.2025 №380/15663/25, від 13.10.2025 №140/8304/25.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 18.07.2024 №36, укладеним між ТpОВ «Еколан Інгредієнти» (покупець) та компанією SHANDONG FIBERGLASS 1 GROUP CORP. (Китай) (продавець) визначено предмет, ціну і загальну суму контракту, умови та терміни поставки, умови та терміни оплати
Пунктами 2.1, 2.2. контракту передбачено, що ціна за одиницю товару та загальна з вартість кожної партії товарів, що підлягає з поставці, зазначається сторонами у інвойсах до з того Контракту, які є невід`ємною частиною є контракту. Незалежно від умов поставки ціни включають (окрім інших витрат згідно Incoterms 2010) також вартість упаковки, маркування, піддонів і завантаження.
Загальна сума контракту визначається загальною вартістю товарів, що поставляються та/або підлягають поставці на підставі інвойсів, які є невід`ємною частиною цього контракту.
Згідно із пунктами 3.1., 3.2 товари по цьому контракту поставляються згідно умов Incoterms 2010. Місце та умови поставки кожної партії товарів узгоджуються додатково та зазначаються у відповідному інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Контракту. Дострокова та часткова поставка дозволена лише за погодженням Сторін.
Відповідно до пункту 4.1. контракту покупець здійснює оплату за товари згідно з умовами, вказаними у інвойсі, в доларах США шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, зазначений у пункту 10 цього Контракту.
Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що інвойсом від 16.12.2025 №SDFE3251204-2 (далі - Інвойс) передбачена 100% передоплата частинами за оцінюваний товар. Для підтвердження здійснення оплати за товар декларантом надано копії платіжних інструкцій в іноземній валюті від 11.12.2025 №158, від 24.12.2025 №167. Оплата згідно наданої платіжної інструкції від 11.12.2025 №158 проведена згідно проформи від 04.12.2025 №SDFE3251204-2, загальна вартість товару згідно якої не відповідає вартості товару згідно Інвойсу. Окрім того, в проформі від 04.12.2025 №SDFE3251204-2 вказано, що допускається відхилення 3% від кількості та суми, що не відповідає фактичному відхиленню кількості товару та його вартості відносно даної проформи, поданому до митного оформлення згідно Інвойсу. 
Щодо вказаних в оскаржуваному рішенні розбіжностей, суд зазначає наступне.
Відповідно до рахунок-проформи №SDFE325104-2 від 16.12.2025 сторонами контракту узгоджено поставку товару, а саме: Roving for pultrusion ECR24-2400D-601 в кількості 20000 кг на суму 8600 доларів США; Roving for pultrusion ECR24-4800D-601 в кількості 20000 кг на суму 8600 доларів США. Всього на загальну суму 17200 Доларів США. Умови оплати: 20% - передоплата, 80% - оплата протягом 45 календарних днів після отримання копії коносамента з відміткою «на борту». Примітка: допускається відхилення кількості та суми в межах 3% (у більший або менший бік) (а. с. 97).
Так, рахунком-фактурою (інвойсом) №SDFE325104-2 від 16.12.2025 підтверджено ціну товару (18476,04 доларів США) (а. с. 20), яка узгоджується із наданими митниці копіями платіжних доручень в іноземній валюті №158 від 11.12.2025 на суму 3520,00 доларів США (а. с. 30) та №167 від 24.12.2025 на суму 14956,04 доларів США (а. с. 31). Тобто, на час розмитнення товару позивач здійснив його оплату (передоплату) відповідно до умов договору. 
Вказані платіжні доручення містять інформацію про проведення відповідних оплат банком (відмітка про виконання) на виконання умов контракту №36 від 18.07.2024.
З урахуванням витрат, які покупець поніс під час переміщення товару до митного кордону України, митна вартість становить 18476,04 доларів США. 
Такі додаткові витрати підтверджуються рахунками на оплату за надання транспортно-експедиційних послуг №476, №477 від 02.03.2026 (а. с. 34, 35), довідками, що підтверджують вартість перевезення товару №0203/2, №0203/03 від 02.03.2026 (а. с. 36, 37), документом, що підтверджує вартість страхування вантажу №б/н від 19.12.2025 (а. с. 38).
Суд враховує зауваження митного органу про посилання в платіжному документі №158 від 11.12.2025 на проформу-інвойс (рroforma invoice) від 04.12.2025 №SDFE3251204-2, а митне оформлення здійснювалося згідно з комерційного інвойсу (сommercial invoice) №SDFE3251204-2 від 16.12.2025.
Однак варто вказати, що проформа-інвойс це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточними, та надалі можуть змінюватись.
Проформа-інвойс за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.
Відтак в платіжному дорученні в іноземній валюті №158 від 11.12.2025 підставно зазначено саме проформу-інвойс (рroforma invoice) від 04.12.2025 №SDFE3251204-2, у подальшому, після здійсненої оплати, складено комерційний інвойс (сommercial invoice) №SDFE3251204-2 від 16.12.2025, який і подано до митного оформлення. Зазначене узгоджується із звичаями ділового обороту та принципами формальної логіки з огляду на хронологію подій.
З огляду на це суд відхиляє покликання відповідача про те, що загальна вартість товару згідно даної проформи не відповідає загальній вартості товару згідно Інвойсу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 08.07.2022 у справі №815/1718/16, спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором. У постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16 Верховний Суд акцентував на тому, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару, а не проформа, яка лише є попереднім, інформаційним документом, схожим на рахунок-фактуру, який надає покупцеві деталі майбутньої угоди, але не створює зобов`язання оплати ані для покупця, ані для продавця. Вона слугує для оголошення вартості товарів чи послуг, узгодження умов, або як основа для оформлення остаточного, комерційного рахунку-фактури.
Вказана в МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №SDFE3251204-2 від 16.12.2025 та підтверджена оплатою за товари платіжними дорученнями в іноземній валюті від №158 від 11.12.2025 на суму 3520,00 доларів США (а. с. 30) та №167 від 24.12.2025 на суму 14956,04 доларів США (а. с. 31). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять. Надана митниці і суду проформа визначає попередній розмір оплати за товар, а тому не впливає на визначення митної вартості. Відображення в проформі іншої вартості товару, ніж в інвойсі, не змінює ціну товару, яка визначена таким інвойсом. Більш того, зазначена в інвойсі сума узгоджується із загальною сумою, відображеною в платіжних документах. Відтак, розбіжності у поданих документах щодо ціни товару відсутні.
Вартість транспортування до кордону України (морським та автомобільним шляхом), завантаження товару (обробка контейнеру) та страхування включена до митної вартості відповідно до вищенаведених документів.
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому суд вважає, що надані документи відповідають рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Також відповідач вказав на те, що надана копія митної декларації країни відправлення від 18.12.2025 №422720250001412291 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару, та декларант не забезпечив її переклад.
Так, митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Як уже було зазначено судом, декларантом до МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 було надано рахунок-фактуру (інвойс) від №SDFE3251204-2 від 16.12.2025, за яким здійснювалась відповідна операція. Рахунок-фактура є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належить до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.
Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.
Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.
Інші зауваження митниці стосуються документів, що підтверджують вартість транспортування та страхування товару.
Зокрема, у спірному рішенні №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026 відповідач зазначив, що для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом було надано разом з МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026: договір про транспортно експедиторське обслуговування від 24.06.2021 № 00347/21, рахунки на оплату від 02.03.2026 №476, №477, довідки про транспортні витрати від 02.03.2026 №0203/2, №0203/3, заявки від 10.12.2025 №1012-3.25, №1012-4.25. Вказані документи надано від ТзОВ «Фейрлоджікс», тоді як перевізником товару автотранспортними засобами відповідно до граф 16 CMR є «VV TRANSAUTO» LLC. Документів від фактичного перевізника товару не надано, що не дає можливості перевірити достовірність заявлених транспортних витрат, а отже і достовірність заявлення такої складової митної вартості як витрати на транспортування. 
Окрім того, в рахунках на оплату від 02.03.2026 № 476, №477 містяться відомості щодо вартості транспортно-експедиторських послуг на території України та винагороди експедитора на території України, проте відсутня інформація щодо вартості аналогічних витрат за межами митної території України. Сказане може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові.
З цього приводу суд зазначає, що організацію транспортування товару для позивача здійснювало ТзОВ «Фейрлоджікс» відповідно до договору про транспортно-експедиторське обслуговування №00347/21 від 24.06.2021 (а. с. 48-57). 
ТзОВ «Еколан Інгредієнти» договорів з перевізником «VV TRANSAUTO» LLC не укладало і, відповідно, платежів не здійснювало. 
Послуги ТзОВ «Еколан Інгредієнти» надавало саме ТзОВ «Фейрлоджікс» по договору про транспортно-експедиторське обслуговування №00347/21 від 24.06.2021, що підтверджується також додатковими документами, які надавалися митному органу, а саме: заявками №1012-3.25 та №1012-4.25 від 10.12.2025 на транспортно-експедиторські послуги вантажів (а. с. 32, 33), рахунками на оплату від 02.03.2026 №476, №477 (а. с. 34, 35) довідками про транспортні витрати від 02.03.2026 №02003/2, №0203/3 (а. с. 36, 37).
Стаття 929 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
За своєю суттю транспортне експедирування - це менеджмент у галузі перевезення вантажів, який може в себе включати не лише укладення договору з перевізником (від свого чи від імені Замовника), а й інший широкий спектр послуг, що не заборонені законом, та пов`язані із транспортуванням цього самого вантажу і т. д. Відносини експедиторів, вантажовідправників га вантажоодержувачів і порядок розрахунків між ними визначаються насамперед змістом договору на транспортно-експедиційне обслуговування. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, обов`язків та інших відносин, що не суперечить чинному законодавству. Експедитор може фактично виконати послуги, пов`язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань. У той же час, хоча договір транспортного експедирування залежно від його умов може містити окремі елементи договорів доручення, комісії, підряду, зберігання, перевезення тощо, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв`язку з цим законодавством передбачено окреме правове регулювання відносин за договором експедирування. 
Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у від 13.09.2019 у справі № 826/66/14.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
При цьому у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Оскільки позивач є резидентом України, відповідно до вказаної норми місцем надання транспортно-експедиторських послуг є Україна.
Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.
З огляду на те, що складовою митної вартості є витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, включення до митної вартості товарів всіх витрат за транспортно-експедиційні послуги буде суперечити пункту 5 частини 10 статті 58 МК України.
Зі змісту наданих документів що стосуються надання транспортних послуг вбачається, що винагорода експедитора за межами митної території України не передбачена Договором про транспортно-експедиторське обслуговування №00347/21 від 24.06.2021 та іншими складеними товаро-супровідними документами.
Разом з тим, такі договори не визначають вартість транспортних витрат, яка включена до митної вартості, оскільки такі витрати безпосередньо несе експедитор, який з урахуванням економічної складової формує ціну транспортно-експедиційних послуг.
З урахуванням зазначеного, на думку суду, зазначення в автотранспортних накладних перевізником підприємства, яке не є стороною договору на транспортно-експедиторське обслуговування, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.
Таким чином, наданими позивачем як до митного органу, так і до суду документами, які містять всі необхідні відомості для встановлення транспортних витрат в повній мірі підтверджено факт надання послуг транспортних послуг з перевезення товару, їх оплату.
Відтак, суд вважає, що відповідачу були надані всі необхідні документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів.
Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі №804/9754/15 дійшов правового висновку, відповідно до якого МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).
Щодо твердження митного органу в оскаржуваному рішенні про те, що декларантом надано документ за кодом 3008 від 19.12.2025 б/н, в якому сказано про здійснення страхування вантажу. Даний документ містить посилання на договір генерального страхування від 01.03.2025 №200243786.25, який декларантом не надано, як і не надано страховий поліс. Отже, декларантом не надано визначених частиною другою статті 53 Кодексу страхових документів.
З даного приводу суд звертає увагу, що у графі №20 МД №26UA205050006936U3 від 04.03.2026 вказано умови поставки «FOB CN Qingdao» (а. с. 24).
Враховуючи зазначене, страхування вантажу здійснює покупець, а не експедитор. Експедитор лише організовує перевезення та не несе відповідальності за страхування при умовах поставки FOB.
Отже, відсутність інформації про страхування є закономірною, оскільки при умовах FOB експедитор не здійснює страхування вантажу та не несе відповідних зобов`язань.
Відтак, декларант правомірно включив витрати на страхування до митної вартості та надав документ за кодом 3008 від 19.12.2025, що підтверджує факт страхування вантажу у сумі 938,67 грн (а. с. 38).
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України митниця не має права вимагати документи, не передбачені Кодексом. Страховий документ за кодом 3008 від 19.12.2025 містить усі необхідні реквізити та вартість, тому вимога про надання договору генерального страхування від 01.03.2025 №200243786.25 та страхового полісу виходить за межі компетенції митного органу. 
Стосовно тверджень митного органу про те, що поданий до митного оформлення коносамент від 19.12.2025 №SZBS25120080B без підпису капітана судна або іншого представника перевізника не може підтверджувати факт прийняття оцінюваного товару до перевезення, а також відомостей, що в ньому зазначені, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 53 МК України коносамент не є тим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Зазначення будь-яких вартісних характеристик товару у коносаменті взагалі не передбачено, а отже виявлені митницею недоліки у цьому документі не можуть впливати на визначення митної вартості товару.
Крім того, відсутність у коносаменті підпису перевізника не може свідчити про його недійсність, оскільки товар був прийнятий до перевезення, доставлений та виданий у місці призначення.
Таким чином, сам по собі факт відсутності у копії коносамента підпису капітана судна або іншого представника перевізника не є безумовною підставою для невизнання такого документа або висновку про неможливість підтвердження ним відомостей щодо перевезення товару. Митним органом не наведено жодних доказів того, що поданий коносамент є підробленим, недійсним або не використовувався під час здійснення перевезення спірного товару.
Суд також враховує, що коносамент був поданий позивачем у сукупності з іншими документами, зокрема контрактом, інвойсом, пакувальним листом, транспортними документами та митною декларацією країни відправлення, які узгоджуються між собою щодо відомостей про продавця, покупця, найменування товару, його кількість, маршрут перевезення та інші істотні умови поставки.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування окремих додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є рахунок-фактура (інвойс). 
Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару також не визначають ціну товару для конкретно визначеного покупця, а тому не підтверджують ціну задекларованого товару.
Як зазначалося вище, банківські платіжні та страхові документи, що стосуються оцінюваного товару були надані декларантом на вимогу митниці. Додатково був наданий прайс-лист від 01.12.2025 б/н (а. с. 40).
З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Крім того, щодо твердження відповідача про не забезпечення перекладу митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №520/10709/18 зазначено право митного органу вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
При цьому, статтею 254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.
У даному випадку, експортна декларація складена однією із мов міжнародного спілкування (китайською), а митний орган не вимагав подання перекладеного українською мовою цього документа під час здійснення митного оформлення від позивача.
При цьому, як встановлено судом, документи, складені іноземною мовою, одразу подавалися позивачем разом із митною декларацією. При цьому, будь-яких зауважень Волинською митницею щодо її недоліків або ж необхідності подання перекладу, відповідачем не висловлювалось і не вимагалось, тому доводи відповідача у цій частині не беруться судом до уваги.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 05.01.2026 №26UA110130000113U1). 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено - «Скловолокно та вироби з нього, ровінг Е-скла, скловолокна: FIBERGLASS який складається ROVING E-GLASS з однієї нитки ECR17-2400D-601 10618кг. FIBERGLASS ROVING E-GLASS ECR24-4800D-601 - 10488кг.», торгова марка- SHANDONGFIBERGLASS GROUP CORP., виробник- SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP., країна походження - Китай, який ввозився з Китаю на умовах поставки FOB Qingdao згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. Рівень митної вартості становить 0,7 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії, комерційні умови, умови поставки не здійснювалося, так як це не передбачено статтею 64 Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЕАІС та навів номер і дату митної декларацій, митну вартість з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, не навів характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядними методами, що свідчить про порушення ним вимог статті 55 МК України.
Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована належними та допустимими доказами у справі.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3328,00 грн, сплачений платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 25.05.2026 №17.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальність «Еколан Інгредінти» (04116, місто Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, 5, ідентифікаційний код 34763972) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2026/000047/2 від 04.03.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» судовий збір у сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський