СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року Справа № 480/6083/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6083/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною Військової частини НОМЕР_1 щодо невжиття заходів зі звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі висновків ВЛК;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 провести повний розрахунок та виплату всіх належних грошових коштів (за відпустку, компенсацію у зв`язку з погіршенням здоров`я тощо);
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати виплатити позивачу грошове забезпечення (заробітну плату) за весь період з 15.05.2024 по дату фактичного звільнення;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 направлення на проходження МСЕК;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 направлення на проходження МСЕК для встановлення групи інвалідності.
Свої вимоги мотивує тим, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та за висновком ВЛК від 21.09.2022 визнаний обмежено придатним до військової служби. Зазначає, що стан його здоров`я погіршився, однак відповідач не вжив заходів щодо звільнення, не провів повного розрахунку та не виплачує грошове забезпечення. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав йому направлення для встановлення групи інвалідності.
Ухвалою суду від 11.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що висновком ВЛК від 21.09.2022 позивача визнано обмежено придатним, що не є підставою для звільнення з військової служби. Рапорти про звільнення чи переведення до командування військової частини не надходили, а чинного висновку ВЛК про непридатність позивача до військової служби немає.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 164/2026 від 24.02.2026 та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 № 11-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 1573 від 03.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/6083/25.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., який своєю ухвалою від 05.03.2026 прийняв справу до свого провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з підпунктом "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час дії воєнного стану звільняються з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Отже, передумовою для звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я під час дії воєнного стану є наявність відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Саме по собі погіршення стану здоров`я, наявність захворювань або медичних документів цивільних закладів охорони здоров`я не є самостійною підставою для звільнення.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, що підтверджують підстави звільнення. У рапорті, зокрема, зазначаються підстава звільнення та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно з пунктом 239 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення оформлюються та негайно надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення.
Пунктом 260 Положення № 1153/2008 установлено, що військовослужбовці, визнані військово-лікарською комісією непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку, а військовослужбовці, визнані під час дії воєнного стану непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, підлягають звільненню в запас.
Порядок проведення військово-лікарської експертизи визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.
Відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 направлення військовослужбовців на медичний огляд проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, штатними ВЛК, керівниками ТЦК та СП і керівниками закладів охорони здоров`я за місцем лікування. Прямі начальники мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря у разі виявлення захворювань або наслідків травм, які можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX виключено можливість визначення особи "обмежено придатною до військової служби". Особи, які до набрання чинності цим Законом були визнані обмежено придатними, зобов`язані пройти повторний медичний огляд для визначення актуального ступеня придатності до військової служби. Законом України від 12.02.2025 № 4235-IX строк проходження такого огляду продовжено до 05.06.2025.
Таким чином, висновок ВЛК про обмежену придатність до військової служби не прирівнюється до висновку про непридатність та сам по собі не створює правових підстав для звільнення військовослужбовця за станом здоров`я. Для такого звільнення необхідна чинна постанова ВЛК із формулюванням, прямо передбаченим статтею 26 Закону № 2232-XII.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ "ГВКГ" від 21.09.2022 № 6152 позивача визнано обмежено придатним до військової служби. У висновку зазначено про непридатність позивача до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, підрозділах спеціальних споруд та спеціального призначення, водночас указано на його придатність до служби у частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях і навчальних закладах. 
Отже, вказаний висновок ВЛК не містить формулювання про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, а тому не є передбаченою статтею 26 Закону № 2232-XII підставою для звільнення з військової служби за станом здоров`я.
Доказів проходження позивачем повторного медичного огляду після скасування категорії "обмежено придатний", а також прийняття ВЛК нової постанови про його непридатність до військової служби матеріали справи не містять. Надані позивачем медичні висновки, результати обстежень та виписки підтверджують наявність у нього певних захворювань, однак не замінюють постанову ВЛК і самі по собі не створюють підстав для звільнення з військової служби.
При цьому визначення ступеня придатності військовослужбовця до військової служби потребує спеціальних медичних знань і належить до виключної компетенції військово-лікарських комісій. Суд не наділений повноваженнями самостійно оцінювати стан здоров`я позивача та встановлювати його непридатність до військової служби.
Крім того, матеріали справи не містять належних доказів подання позивачем по команді рапорту саме про звільнення з військової служби за станом здоров`я з доданням постанови ВЛК, яка підтверджує відповідну підставу для звільнення. Звернення до інших державних органів та рапорти щодо переведення до іншого місця служби не є тотожними рапорту про звільнення та не покладають на командира військової частини обов`язку видати наказ про звільнення.
За таких обставин, суд вважає, що у Військової частини НОМЕР_1 були відсутні передбачені законом підстави для підготовки документів і видання наказу про звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я, у зв`язку з чим оскаржувана бездіяльність у цій частині відсутня, а вимоги про зобов`язання звільнити позивача задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати направлення на проходження МСЕК для встановлення групи інвалідності суд зазначає наступне.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" від 19.12.2024 № 4170-IX реформовано систему встановлення інвалідності повнолітнім особам та замінено проведення медико-соціальної експертизи оцінюванням повсякденного функціонування особи. Вказаний Закон введено в дію з 01.01.2025. При цьому повноваження, права та обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припинено 31.12.2024.
Законом № 4170-IX відповідні зміни внесено, зокрема, до Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII. Основи законодавства України про охорону здоров`я є Законом України, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні.
Статтею 69-1 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що оцінювання у сфері охорони здоров`я проводиться шляхом оцінювання повсякденного функціонування особи. Таке оцінювання здійснюється з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та функцій організму людини, які призвели до стійкого обмеження повсякденного функціонування, а також вирішення питання про встановлення інвалідності та визначення необхідних заходів соціального захисту. Оцінювання проводиться експертними командами, сформованими у визначених закладах охорони здоров`я.
Відповідно до статті 69-1 Основ законодавства України про охорону здоров`я направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи за її згодою може здійснювати лікуючий лікар з надання первинної медичної допомоги, лікуючий лікар закладу охорони здоров`я, що забезпечує надання спеціалізованої медичної допомоги, або голова військово-лікарської, лікарсько-експертної чи медичної військово-лікарської комісії.
На виконання зазначених законодавчих положень КМУ прийняв постанову від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення такого оцінювання, критерії направлення на його проведення та критерії встановлення інвалідності.
Пунктом 17 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024 № 1338, установлено, що оцінювання проводиться за електронним направленням, сформованим лікуючим лікарем первинної або спеціалізованої медичної допомоги, а щодо осіб, у яких відповідні ознаки виявлено під час проходження військово-лікарської експертизи, - головою військово-лікарської комісії.
Отже, на час звернення позивача до суду медико-соціальні експертні комісії вже не здійснювали встановлення інвалідності повнолітнім особам, а тому направлення саме "на проходження МСЕК" чинним законодавством не передбачалося. Встановлення інвалідності здійснювалося експертними командами за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи.
При цьому ІНФОРМАЦІЯ_4 як державний орган не віднесений законом до суб`єктів, уповноважених формувати відповідне направлення. Таким повноваженням наділені конкретні медичні працівники - лікуючий лікар або голова відповідної військово-лікарської комісії. Сам факт перебування особи на військовому обліку чи її звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не покладає на цей орган обов`язку формувати медичне направлення.
За таких обставин правові підстави для визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною та зобов`язання його надати позивачу направлення на проходження МСЕК відсутні.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести повний розрахунок та виплатити всі належні позивачу грошові кошти суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання відповідного наказу військовослужбовець підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини та направленню на військовий облік. До моменту виключення зі списків особового складу військової частини він має бути повністю забезпечений грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Згідно з пунктом 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII у рік звільнення військовослужбовцям у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні таких відпусток.
Отже, проведення остаточного розрахунку та виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток пов`язуються законодавством із фактом звільнення військовослужбовця та його виключенням зі списків особового складу військової частини.
Оскільки позивач на час розгляду справи з військової служби не звільнений, а передбачених законом підстав для зобов`язання відповідача видати наказ про його звільнення судом не встановлено, вимога про проведення повного розрахунку та виплату належних при звільненні коштів є передчасною.
Крім того, позивач не конкретизував види виплат, які, на його переконання, підлягають нарахуванню, періоди їх невиплати, розмір заборгованості та нормативні підстави для кожної з таких виплат. Посилання на необхідність виплати коштів "за відпустку, компенсації у зв`язку з погіршенням здоров`я тощо" не дає можливості встановити конкретний предмет порушеного права та перевірити наявність у відповідача відповідного обов`язку.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 15.05.2024 до дати фактичного звільнення суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення. До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Порядок та умови його виплати військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Водночас матеріали справи не містять відомостей про розмір нарахованого та фактично виплаченого позивачу грошового забезпечення у спірний період, його окремі складові, наявність заборгованості чи прийняті командуванням військової частини рішення щодо припинення або призупинення відповідних виплат.
Позивач не надав розрахунку заявленої заборгованості, не зазначив, які саме складові грошового забезпечення йому не виплачувалися та за які конкретні місяці, обмежившись загальним твердженням про відсутність виплат із 15.05.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Саме лише твердження позивача про невиплату грошового забезпечення без надання доказів, які дають змогу встановити факт і розмір заборгованості, не є достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку провести відповідне нарахування та виплату.
Крім того, позивач просить здійснювати виплату до дати його фактичного звільнення, яка на час розгляду справи не настала та не визначена. Адміністративний суд здійснює захист уже порушеного права, а не прав, можливе порушення яких може відбутися в майбутньому.
За таких обставин позовні вимоги про проведення повного розрахунку, виплату належних при звільненні коштів та нарахування і виплату грошового забезпечення задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал