ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2455/25
Провадження № 22-ц/820/1435/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю представника відповідача  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2026 року про призначення експертизи,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів.
ОСОБА_2 зазначила, що з початку 2024 року вона проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина – дочка ОСОБА_4 . Відповідач не подав органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства, внаслідок чого державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Наразі  ОСОБА_3 не визнає своє батьківство щодо дочки та не надає матеріальної допомоги на її утримання.
За таких обставин ОСОБА_2 просила суд:
визнати ОСОБА_3 батьком народженої нею дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №170 від 1 серпня 2025 року);
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2026 року клопотання представника позивачки задоволено.
Призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (НДЕКЦ), в результаті якої необхідно встановити генетичні ознаки букального епітелію ймовірного батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На вирішення експертів поставлено наступне питання: чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
Надано дозвіл експертам установи на повне чи часткове знищення зразків букального епітелію після проведення експертизи.
Витрати по оплаті експертизи покладено на позивачку ОСОБА_2 .
Роз`яснено ОСОБА_2 , яка є матір`ю дитини, необхідність забезпечити явку дитини для проведення експертизи.
Роз`яснено сторонам, що згідно статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Суд першої інстанції керувався тим, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити ці обставини неможливо, а сторони не надали відповідні висновки експертів із цих самих питань. Оскільки для проведення експертизи необхідний значний проміжок часу, то провадження у справі необхідно зупинити.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі  ОСОБА_3  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинити провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_3  перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України під час дії воєнного стану в Україні, що перешкоджає його участі як у розгляді справи, так і у проведенні експертизи, а суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачу у зупиненні провадження у справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_4 . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено в порядку, передбаченому статтею 135 Сімейного кодексу України, тобто за прізвищем та за вказівкою матері.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 2 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України.
Суд ухвалами від 5 лютого 2026 року та 21 квітня 2026 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил України.
У підготовчому засіданні ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін і диспозитивність (частина третя статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів.
В силу частини першої, другої, третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Із положень частини першої статті 104 ЦПК України слідує, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Як передбачено пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується за допомогою реалізації його основних засад, у тому числі принципів змагальності та диспозитивності.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Висновок експерта є доказом, який складається на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Судом призначається експертиза за відповідною заявою учасників справи для з`ясування обставин, які можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Таким чином, експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування у справі.
Висновок експерта є доказом, який складається на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Судом призначається експертиза за відповідною заявою учасників справи для з`ясування обставин, які можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Таким чином, експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування у справі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 5, 9 постанови від 15 травня 2005 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті ?...? ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Для встановлення походження дитини правове значення мають будь-які фактичні дані, які підтверджують цю обставину, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання або спростування батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» (Кalacheva v. Russian Federation, рішення від 7 травня 2009 року, заява №3451/05, пункт 34) вказав на те, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Із матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виник спір з приводу батьківства дитини ОСОБА_4 .
Обставини щодо ймовірного батьківства ОСОБА_3 переконливо можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Отже суд першої інстанції правомірно задовольнив клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи. Водночас суд обґрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.
Відмова суду у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил України не має правового значення для вирішення питання про призначення експертизи.
Доводи ОСОБА_3 про відсутність підстав для призначення експертизи суперечать фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2026 року про призначення експертизи залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 липня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Бондарчук Л.А. 
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 50