Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

Справа № 126/2433/25
Провадження № 2/126/423/2026
"09" липня 2026 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Губко В. І. 
секретар Бурлака А. І., 
за участі позивачки ОСОБА_1 
представника позивачки, адвоката Куцяка Ф.Г.
представника служби у справах дітей 
Бершадської міської ради Смакоус Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Бершадської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2018 у справі № 126/234/18 та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., починаючи стягнення з 24.10.2025 і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення нею 23- річного віку.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з вересня 2001 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 14.12.2009. Під час перебування у шлюбі у них народилося дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час вже є повнолітньою, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З часу розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Згідно з рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2018 відповідач повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, на кожну дитину, з послідуючою індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття. 
З часу розірвання шлюбу відповідач абсолютно ніяким чином не піклувався про доньку ОСОБА_6 , не проявляв заінтересованості до її життя, не цікавився її станом здоров`я, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не піклувався про фізичний і духовний розвиток, не бачив і не спілкувався з донькою взагалі протягом 16 років. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків ніколи не викопував і не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, окрім часткової сплати аліментів, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки ОСОБА_7 . Всі питання щодо її виховання завжди вирішувалися і вирішуються позивачкою без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. Аліменти які сплачує відповідач далеко не можуть забезпечити той необхідний мінімум матеріальних затрат, які обгрунтовано погребує донька. Однак, ці питання взагалі відповідача не турбують, а сплата лише аліментів не є необхідною матеріальною забезпеченістю дітей зі сторони відповідача. Таким чином, відповідач, окрім часткової сплати аліментів, свідомо ухиляється від виховання та утримання доньки ОСОБА_8 .
Після закінчення Війтівської ЗОШ донька сторін вступила на навчання до Київського університету інтелектуальної власності та права, на денну форму навчання, де на даний час навчається. Для її навчання потрібні відповідні кошти, так як навчання здійснюється за платною формою згідно договору і тільки загальна вартість навчання складає 225600 грн. Тільки за пів року навчання та проживання дитини в гуртожитку позивачкою сплачено кошти в сумі більше 40 000 грн. Крім того, значна частина коштів витрачається на проїзд, харчування, придбання одягу та навчальної літератури. Загальні витрати на утримання доньки ОСОБА_7 в місяць складають біля 12000 грн. Звичайно, аліменти в розмірі 1500 грн. на місяць, які визначені за рішенням суду є явно недостатніми для забезпечення хоча б необхідних умов для її навчання та утримання, не враховуючи плату за житло та інші витрати. 
Саме з цього питання 11.08.2025 донька ОСОБА_9 звернулась з проханням до відповідача надати їй можливу матеріальну допомогу хоча б для часткової оплати витрат, які пов`язані з її навчанням.
Після цього, відповідач зателефонував позивачці на її мобільний телефон і в брутальній формі із використанням нецензурної лексики почав ображати їх доньку, намагався принизити її, погрожував їй, сказав, що ненавидить доньку та не бажає з нею спілкуватися.
Під час вказаної телефонної розмови із відповідачем була присутня донька, яка чула висловлювання батька на її адресу та у зв`язку з цим перенесла сильний емоційний і нервовий стрес, що викликало в неї тривожність та паніку. Після цього випадку ОСОБА_9 всіляким чином намагається уникати розмов про батька, оскільки вони викликають у неї сильні хвилювання, та більше не бажає зустрічатися та спілкуватися із відповідачем. 
Вказане свідчить, що відповідач не тільки злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й свідомо, умисно, вчиняє дії психологічного характеру у вигляді погроз та образ, внаслідок чого завдається шкода психічному здоров`ю неповнолітньої доньки.
14.05.2023 старшій донці сторін - ОСОБА_4 виповнилося 18 років і стягнення аліментів на її утримання припинилося. 
На даний час ОСОБА_10 навчається на IV курсі бакалаврського рівня вищої освіти очної (денної) форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана на контрактній основі. Донька повністю перебуває на утриманні позивачки та на забезпечення її базових потреб (проживання, харчування, придбання одягу, навчальної літератури, проїзд) щомісячно витрачається біля 12 000 грн.
Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_10 не надає, хоча здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. 
Представник позивачки, адвокат Куцяк Ф.Г., у судовому засіданні позовні в підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. 
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач з часу розірвання шлюбу жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймав, не спілкувався з ними та цікавився їх життям. Аліменти на утриманні дітей почав сплачувати лише після початку війни в 2022 році. Коли донька ОСОБА_9 захотіла поспілкуватися з ОСОБА_2 він перетелефонував на її номер та почав нецензурно виражатися на адресу ОСОБА_7 , сказав, що вона не його донька та він не хоче з нею спілкуватися. Оскільки в цей час дочка перебувала біля неї, то все чула і перенесла сильний стрес. Оскільки відповідач жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої доньки, крім сплати аліментів в розмірі 1500 грн., що є явно недостатніми для забезпечення хоча б базових потреб, та не надає жодної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, просить позовні вимоги задовольнити повністю. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань до суду не подав. 
Представник третьої особи, Смакоус Ж.Л., підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , просила взяти до уваги висновок служби у справах дітей. 
В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 повідомила, що після розлучення батьків батько з нею не зустрічався, не спілкувався та жодним чином не контактував, жодних батьківських обов`язків не виконував. Коли зателефонувала батькові з проханням допомогти коштами, щоб хоча б частково оплатили витрати пов`язані із навчанням в університеті, батько зателефонував матері та нецензурно висловлювався щодо неї, ображав, казав, що ненавидить та погрожував їй. Після цього випадку вона не хоче щоб її з батьком щось пов`язувало, а тому сама попросила маму, щоб вона звернулася до суду з позовом про позбавлення батька батьківських прав. 
Вислухавши пояснення позивачки, її представника, служби у справах дітей та неповнолітньої ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 08.09.2001 зареєстрували шлюб у Війтівській сільській раді Бершадського району Вінницької області, який було розірвано рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 14.12.2009, що підтверджується копією вказаного рішення. 
Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим виконкомом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. 
Судом встановлено, що після припинення подружніх відносин діти залишилися проживати з позивачкою. 
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2009 в цивільній справі № 2-641/2009 з ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку кожної дитини, щомісячно, починаючи з 01.07.2009 року і до їх повноліття, що підтверджується копію зазначеного рішення. 
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2018 в цивільній справі № 126/234/18 змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, що визначені рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2009 року по справі № 2-641/2009. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, із послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.
Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Бершадської міської ради 17.03.2026 № 50, орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок обґрунтовано тим, що згідно рішення Бершадського районного суду від 23 квітня 2018, справа №126/234/18 щомісячно з ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1500 грн. Будь-якої іншої допомоги батько дітей на їх утримання, навчання та лікування не надавав та не надає. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №56880381 за період з 01.06.2018 по 01.02.2026 заборгованість складає 2182,24 грн. Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 . Згідно акту обстеження умов проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , складеного службою у справах дітей Бершадської міської ради 18.02.2026 р., дівчина проживає у будинку по АДРЕСА_1 . Будинок загальною площею 102 кв.м., належить матері дитини - ОСОБА_1 .. Встановлено, що умови проживання задовольняють потреби дитини у вихованні та розвитку. ОСОБА_3 навчається на І курсі Київського університету інтелектуальної власності та права на денній формі навчання за спеціальністю «Право». Має комп`ютер, мобільний телефон. Дівчина любить займатись фізичною культурою, має велосипед та необхідне спортивне приладдя для занять. Усі свята відзначають в колі сім`ї. Дівчина спілкується з родичами зі сторони матері. Батьки біологічного батька не бажають спілкуватись із дитиною. Обідник ОСОБА_8 розповіла, що бажає, щоб її батька, ОСОБА_2 , позбавили батьківських прав відносно неї, оскільки вона з ним за все своє свідоме життя жодного разу не бачилась, він ніколи не телефонував їй, не вітав із днем народження, не передавав подарунків, зовсім не цікавився її життям та здоров`ям. Коли ОСОБА_9 зателефонувала бабусі по батьковій лінії з проханням надати їй номер телефону батька, та в свою чергу вимкнула телефон, не поцікавилась її життя, навчанням, здоров`ям. Разом із тим, ОСОБА_9 відправила аудіо запис батькові з проханням допомогти їй коштами, щоб хоча б частково оплатили витрати пов`язані із навчанням в університеті. Через декілька днів батько на телефон матері надіслав аудіо запис, в якому ображав ОСОБА_6 , нецензурно висловлювався щодо неї, казав, що ненавидить дочку та погрожував їй. Після прослуховування запису дівчина дуже налякалася. Сказала, що боїться батька і не хоче щоб її щось з ним пов`язувало , про що написала у своїй заяві.
Зі слів ОСОБА_1 вона жодним чином не перешкоджала ОСОБА_2 бачитися із дітьми. В свою чергу ОСОБА_2 не звертався до служби у справах дітей із заявою про встановлення графіку побачень із дітьми після розлучення, що свідчить про свідоме небажання спілкуватися із дітьми та приймати участь у їх вихованні. 
В характеристиці, яка надана дирекцією Війтівського ліцею від 24.02.2026 №05-02/16 на ОСОБА_11 зазначено, що дівчина навчалася у Війтівському ліцеї з першого класу і закінчила повний курс навчання в 2025 році. Зарекомендувала себе як хороша, добросовісна, відповідальна учениця. Люба регулярно відвідувала школу, навчалася на достатньому і середньому рівнях. У стосунках з оточуючими завжди тактовна, справедлива, товариська. Мала багато друзів серед ровесників, користувалася авторитетом в колективі.
Дівчинка протягом всього навчання проживала з матір`ю, яка приділяла велику увагу навчанню вихованню доньки. Постійно підтримувала зв`язок з класним керівником. Батько, ОСОБА_2 , за період навчання дочки в ліцеї, жодного разу не цікавився успіхами дитини. На батьківські збори не приходив, контактів з класним керівником та вчителями не підтримував.
За інформацією Війтівського старостинського округу, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає. Місце проживання старостинському округу невідоме.
Про місце проживання батька дитини, ОСОБА_2 , його зайнятість та дохід, службі у справах дітей Бершадської міської ради невідомо. Засоби зв`язку з ОСОБА_2 відсутні.
Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідачем відносно їх неповнолітньої дочки.
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до ст.164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідача по відношенню до неповнолітньої, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до її життя, здоров`я та розвитку, внутрішнього світу, не піклування про фізичний та духовний розвиток, не забезпечення необхідного харчування та медичного догляду. 
У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дочки.
Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати та утримувати неповнолітню дочку ОСОБА_8 , його свідому винну поведінку, а тому суд приходить до висновку, що відповідача належить позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , 2008 р.н.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін - ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання Київського університету інтелектуальної власності та права, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та /або юридичних осіб, що підтверджується договором про навчання від 13.08.2025р. 
Згідно індивідуального договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра від 13.08.2025, загальна вартість навчання становить 225 600 грн. 
Згідно вищевказаного індивідуального договору та платіжної інструкції від 07.08.2025 оплата за навчання дочки ОСОБА_3 здійснюється позивачкою ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, які стягуються за рішенням суду з 2018 року, враховуючи економічні реалії сьогодення, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини.
Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.
Відповідачем не надано доказів, що спростовують його можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у заявленому позивачем розмірі. Зазначений розмір аліментів, на переконання суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що повнолітня дочка сторін - ОСОБА_4 навчаєтьсяна IV курсі бакалаврського рівня вищої освіти очної (денної) форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана на контрактній основі, що підтверджується довідкою Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана № 75/25 від 21.10.2025. 
Стягнення аліментів на її утримання припинено, а тому всі витрати щодо матеріального забезпечення доньки несе позивачка самостійно. 
На даний час ОСОБА_4 не досягла двадцятитрирічного віку, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від матері, а також від батька.
Ст. 200 СК України визначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що всі витрати на утримання повнолітньої дочки на даний час несе позивачка. З огляду на те, що ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, а тому суд прийшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3400 грн. 
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Щодо розподілу судових витрат. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. 
Згідно з ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID: 0051-9062-8082-8059 від 22.10.2025, та витрати на правничу допомогу у розмірі 7280,00 грн, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги від 24.10.2025 та розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
Крім того, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів звільнена.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 169, 180, 182, 192, 200 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд,- 

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Бершадської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2018 у справі № 126/234/18.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2018 року у справі № 126/234/18 - відкликати з Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України після набрання даним рішенням суду законної сили.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., починаючи стягнення з 24.10.2025 і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення нею 23- річного віку.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7280,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106 Код ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко