| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5198/19 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМУ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, 

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФМУ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.09.2018 № 7111204/26-15-12-04-19 про виключення з реєстру платників єдиного податку.
В обґрунтування позову вказано, що відповідач виключив позивача з реєстру платників єдиного податку без проведення перевірки, чим порушив процедуру прийняття рішення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2026 та від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні.
17.02.2026, під № 5502 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований, як юридична особа 01.10.2014 (Номер запису: 10731020000027295) та здійснював основну діяльності за КВЕД: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів та перебував в Реєстрі платників єдиного податку з 01.01.2016, як платник єдиного податку.
Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.09.2018 № 7111204/26-15-12-04-19, позивача з 01.10.2018 виключено з реєстру платників єдиного податку.
Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку слугувало здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання абзац 3 п. 299.10 ст. 299 та абзац 5 п. 298.2 ст. 298 Кодексу, а саме, висновки відповідача, що ТОВ «ФМУ» застосовує спрощену систему оподаткування в порушення вимог пп. 291.5.5 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, оскільки має засновника «УІЛЬЯМ ПРОПЕРТІС ЕЛ.ПІ» (частка у статутному капіталі - 100%), який не є платником єдиного податку.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, відповідач при прийнятті спірного рішення не дотримався вимог пункту 299.11 статті 299 ПК України, яка встановлює, що анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту відповідної документальної перевірки, тобто діяв не у спосіб, визначений законом.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Відповідно до п. 299.10. ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.
Головне управління ДПС у м. Києві також вважає, що у даному випадку, відшкодування витрат неможливо зробити у зв`язку з необґрунтованістю заявлених витрат та відсутністю документального підтвердження дійсності сплати понесених витрат на правничу допомогу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно приписів підпункту 291.5.5 пункту 291.5 статті 295 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків.
Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. (пункт 299.1 статті 299 ПК України)
Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПУ України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
Тож, з наведеного слідує, що виявлення порушень платником єдиного податку вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України, можливе лише під час проведення перевірок, а не згідно наявних у базах ДПС відомостей. Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій, є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Проте, матеріали справи не містять доказів проведення перевірки позивача. Апелянтом вказані висновки уду не спростовано. До того ж, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах та ресурсах податкова інформація відносно суб`єкта господарювання носить інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно врахував те, що оскільки відповідач при прийнятті спірного рішення не дотримався вимог пункту 299.11 статті 299 ПК України, тому діяв не у спосіб, визначений законом, а отже, оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.
У апеляційні скарзі не зазначено про конкретні порушення судом першої інстанції норми процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
Щодо доводів апелянта про незгоду з розподілом судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів звертає увагу на те, що судом такі вимоги не вирішувались та не розподілялись, натомість, вирішено лише витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко