| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/13142/25 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Компанієць І.Д., Файдюка В.В., при секретарі Присяжній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сівертекс" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівертекс" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 11.09.2025 №16177/ж10/25-01-07-00, №16176/ж10/25-01-07-00, №16150/Ж10/25-01-24-06, №16156/Ж10/25-01-24-06. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Сівертекс» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом господарської діяльності товариства є 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу. 
На підставі направлень від 26.03.2025 №1122/ж3/25-01-07-00, №1123/ж3/25-01-07-00, №1124/ЖЗ/25-01-07-00, №1125/ж3/25-01-07-00, №1126/ж3/25-01-07-00, №1127/ж3/25-01-07-00, №1128/ж3/25-01-07-00, №1129/ж3/25-01-07-00, №1130/ж3/25-01-07-00, наказу від 11.03.2025 №590-п, відповідно до ст. 20, ст. 77, ст. 82, пп. 69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Сівертекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по З 1.12.2024.
Перевірку проведено в період з 27.03.2025 по 21.04.2025; з 19.06.2025 по 25.06.2025; з 18.07.2025 по 28.07.2025 з відома генерального директора та в присутності головного бухгалтера товариства.
За результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області складено акт від 04.08.2025 №14104/Ж5/25-01-07-01-01, за змістом якого зазначено про порушення позивачем податкового законодавства, а саме:
- пунктів 4, 5, 6, 7, 17, 18 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1 ст. 134, Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 11 847 880,00 грн., в тому числі за 2022 рік на суму 1 632 175,00 грн., за 2023 рік на суму 9 861 366,00 грн., за 2024 рік на суму 354 339,00 грн.;
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до державного бюджету всього у розмірі 12 472 177,00 грн., в тому числі за листопад 2022 року на суму 58 308,00 грн., квітень 2023 року на суму 3 599 665,00 грн., травень 2023 року на суму 1 895 631,00 грн., за червень 2023 року на суму 1 919 478,00 грн., за жовтень 2023 року на суму 104 647,00 грн., за грудень 2023 року на суму 4 894 448,00 грн.;
- пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме за період з 01.03.2022 по 31.12.2024 підприємством несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Перераховано 102937,36 грн. податку на доходи фізичних осіб;
- пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; пп. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме за період з 01.03.2022 по 31.12.2024 підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Перераховано 8724,04 грн. військового збору.
Позивач із висновками акту перевірки не погодився та подав на них заперечення (а.с. 22-37 т.2), які ГУ ДПС у Чернігівській області визнані недостатньо обґрунтованими, про що товариство повідомлено листом від 08.09.2025 №1996/ж-12/25-01-07-01-06.
На підставі висновків, викладених у акті перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 11.09.2025:
- №16156/Ж10/25-01-24-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за період фінансово-господарської діяльності товариства з 01.03.2022 по 31.12.2024 на 371,49 грн. (371,71 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 09,78 грн. - пеня);
- №16177/ж10/25-01-07-00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 15 590 221,00 грн. (12 472 177,00 грн. - за основним платежем, 3 118 044,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);
- №16150/Ж10/25-01-24-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період фінансово-господарської діяльності товариства з 01.03.2022 по 31.12.2024 на 4164,76 грн. (4058,03 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 106,73 грн. - пеня);
- №16176/ж10/25-01-07-00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 14 809 850,00 грн. (11 847 880,00 грн. - за основним зобов`язанням, 2 961 970,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «Сівертекс» оскаржило їх в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 26.11.2025 №33921/6/99-00-06-01-01-06 скарга залишена без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.
В силу положень п.198.2 ст. 198 цього Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).
Відповідно до визначень, які містяться в статті 1 Закону № 996-XIV, національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності для розпорядників бюджетних коштів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, розроблений на основі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку для державного сектору та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.
При цьому, відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Положеннями статті 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі також - Положення № 88), за змістом яких первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Згідно із пунктом 2.4 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення № 88).
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сівертекс» є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Івана Виговського (Малиновського), будинок 55А (адмінбудівля, склади, виробничі приміщення, тощо), яке в період ведення бойових дій, що відбувалися на території Чернігівської області у лютому-березні 2022 року, було значно пошкоджено, на підтвердження чого надано відповідну довідку від 03.03.2026 №1/1-53 з додатками.
З метою відновлення господарської діяльності, 11.04.2022 між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «Сівертекс» (замовник) було укладено договір №11/04 (а.с. 19-21, т.5), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався за завданням замовника здійснити попередній огляд нерухомого майна замовника, що було пошкоджене внаслідок бойових дій, з метою збору вихідних даних для визначення орієнтовних обсягів ремонтних робіт, видів та обсягів будівельних матеріалів, підбору можливих постачальників таких матеріалів, а також формування рекомендацій щодо подальшої організації ремонтних робіт, з подальшим виконанням ремонтних робіт.
Після отримання необхідних вихідних даних та обсягів робіт, 06.07.2022 ТОВ «Сівертекс» (замовник) із ТОВ «ЖК «Парковий» (підрядник) укладено договір послуг (підряду) №06/07/22, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати та здати в установлені строки роботи: Ремонт покрівлі №3 на будівлі (споруді), розташованій за адресою: місто Чернігів, вулиця Малиновського, будинок 55А, а також ремонт покрівлі №7 на будівлі (споруді), розташованій за адресою: місто Чернігів, вулиця Малиновського, будинок 55А. Ціна договору: загальна вартість робіт становить - 262 288,25 грн. з ПДВ. Строк виконання робіт по договору: до 10.08.2022 (а.с. 144-146, т.2).
Підрядник надав товариству передбачені вищевказаним договором послуги, що підтверджується складеними сторонами актами (а.с. 154-155, т.2). Позивач перерахував контрагенту оплату за надані послуги (а.с. 157-158, т.2).
Також відповідно до укладеного 02.11.2022 договору №02/11/22 ФОП ОСОБА_1 надавав ТОВ «Сівертекс» послуги з ремонту покрівлі, цеху, ангару (а.с. 164-166, т.2). 
На підтвердження отримання від контрагента передбачених умовами договору послуг товариство надало складені сторонами акти наданих послуг (а.с. 167-171, 174 т.2). Позивач перерахував контрагенту оплату за надані послуги (а.с. 193-194, 196-199 т.2).
04.01.2023 ТОВ «Сівертекс», як покупець, уклало ряд однотипних по змісту договорів поставки щодо придбання будівельних матеріалів для виконання ремонтних робіт, а саме з: ТОВ «Полісся Інвест», ТОВ «БВФ «Кратос плюс», ТОВ «Еко комфорт груп», ТОВ «ЖК Парковий», ТОВ «Чернігів масани», ТОВ «ТД «Кратас плюс», ТОВ «Єлецький посад», ТОВ «НАФТОГАЗТЕХ», ТОВ «Північпостачбуд», ТОВ «Київський двір», ТОВ «УМББ», ТОВ «М`ятний» (а.с. 83-88, 98-101, 111-114, 129-133, 234-237, 245-248 т.2; 10-13, 37-40, 48-51, 59-62, 70-73, 81-84 т.3).
Відповідно до умов вказаних Договорів постачальники зобов`язались поставити та передати у власність покупцеві будівельні матеріали (товар), в асортименті, кількості та цінами, вказаними у видаткових накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від постачальника до покупця та є невід ємними частинами даних договорів.
Відповідно до пункту 2.1 Договорів передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана постачальником у видатковій накладній, є датою поставки товару постачальником.
Постачання товару здійснюється на умовах EXW (ІНКОТЕРМС 2010): склад покупця. Поставка товару здійснюється окремими партіями згідно із замовленням покупця. Сторони погоджують строки поставки товару, асортимент, кількість товару, ціну та вартість партії товару згідно з усною домовленістю або письмового замовлення покупця. Замовлення може бути спрямоване постачальнику шляхом використання факсимільних або комп`ютерних засобів зв`язку (електронною поштою) (пункти 2.2, 2.3 Договорів). 
Договорами передбачено, що ціни на товари, що постачаються постачальником, є звичайними вільними відпускними та визначаються по взаємному погодженню сторін на кожну окрему поставку. Сторони визначають, що ціна на товари, погоджені сторонами, є попередніми і можуть змінюватися постачальником в залежності від показників, які обумовлюють вартість товару (собівартість, витрати), протягом строку дії договору, та які встановлюються на кожну партію окремо. Покупець зобов`язаний оплатити постачальнику вартість товару наступним чином: 190 днів з дати поставки товару шляхом безготівкового перерахування суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника або в інший спосіб (форму), що не заборонена діючим законодавство України (пункти 5.1, 6.1 Договорів).
На виконання умов договорів контрагенти поставили ТОВ «Сівертекс» товар (будівельні матеріали), що підтверджується: видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (а.с. 89-92, 102-104, 115-117, 133-135, 238-240, 249-250 т.2; 1, 14-16, 41-43, 52-54, 63-65, 74-76, 85-87 т.3)
Позивач здійснив оплату за отриманий від контрагентів товар, про що надано відповідні платіжні інструкції (а.с. 92-93, 105-107, 136-139 т.2; 2-5 т.3).
За наслідками господарських операцій контрагенти виписали податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 94-97, 108-110, 118-120, 140-143, 241-244 т.2; 6-10,17-19, 44-47, 55-58, 66-69, 77-80, 88-90 т.3).
Господарські операції із контрагентами належним чином відображені ТОВ «Сівертекс» в бухгалтерському обліку, що відповідач не заперечував.
Крім того, 04.01.2023 позивач (покупець) уклав договір поставки №04/01/23 будівельних матеріалів з ДП «Деолик-Трейд» (постачальник) (а.с. 121-122 т.2). Відповідно до умов договору асортимент, кількість і ціна товару зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання видаткової накладної. Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем на підставі виставленого рахунку-фактури на банківський рахунок постачальника шляхом попередньої оплати або протягом 10 робочих днів з моменту підписання видаткової накладної (пункти 1.1, 3.1, 5.1 Договору).
На підтвердження отримання від контрагента товару позивач надав суду видаткову накладну та товарно-транспорту накладну (а.с. 123-125 т.2). 
За наслідком господарської операції контрагент виписав податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 126-128 т.2).
Придбані у контрагентів будівельні матеріали використані ТОВ «Сівертекс» для проведення ремонтних робіт пошкодженого внаслідок бойових дій нерухомого майна, які проводились ФОП ОСОБА_1 у 2023 році на виконання умов договору від 02.11.2022 №02/11/22.
Отримання ФОП ОСОБА_1 матеріалів, необхідних для виконання ремонтних робіт, підтверджується наданими товариством накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, підписаними уповноваженими особами, та актами надання послуг (а.с. 22-31 т.5).
Проведення ремонтних робіт належних позивачу об`єктів нерухомості підтверджується також долученими до матеріалів справи фотокопіями, актом огляду об`єктів нерухомого майна ТОВ «Сівертекс», пошкоджених внаслідок обстрілів 24.05.2025-25.05.2025, довідкою про відкриття кримінального провадження, складеного комісією підприємства 26 травня 2025 року, якими зафіксовано масові пошкодження віконних конструкцій у всіх основних будівлях підприємства, розташованих за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Виговського, 55А. (а.с. 64-90, 169-172 т.5). 
Представниками відповідача також визнається придбання матеріалів для ремонту та його проведення, однак не із цими контрагентами. Однак інших постачальників товару та виконання робіт відповідачем не встановлено.
Також під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «Сівертекс» виготовляє намети уніфіковані санітарно-барачні УСБ-56/2005 (зміна №5) відповідно до технічних умов ТУ У 25.1-00310143-086:2005, затверджених генеральним директором товариства та погоджених начальником Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України (а.с. 36-62 т.5).
01.06.2022 між ТОВ «Сівертекс» (замовник) та ТОВ «ЖК «Парковий» (підрядник) було укладено договір послуг (підряду) №01/06/22, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати та здати в установлені договором строки наступні роботи: Виготовлення 121 комплекту металевих комплектуючих для наметів уніфікованих санітарно-барачних УСБ-56/2021 модернізованих (ТУ У 25.1-00310143-086:2005. Зміна №5 від 2021 року) з металу за рахунок замовника. Ціна договору становить 963 160,00 грн. з ПДВ. (а.с. 147-150 т.2).
На підтвердження отримання від контрагента передбачених вказаним вище договором послуг позивач надав відповідні акти (а.с. 151-153, 156 т.2).
ТОВ «Сівертекс» перераховано кошти за надані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 159-160 т.2).
07.06.2022 ТОВ «Сівертекс» (замовник) укладено договір підряду №07/06/22 з ТОВ «Єлецький посад» (підрядник), відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати та здати в установлені договором строки наступні роботи: Виготовлення 200 комплектів металевих комплектуючих для наметів уніфікованих санітарно-барачних УСБ-56/2021 модернізованих (ТУ У 25.1-00310143-086:2005. Зміна №5 від 2021 року) з металу за рахунок замовника. Ціна договору становить 1 592 000,00 грн. з ПДВ. (а.с. 21-24 т.3).
На підтвердження отримання від контрагента передбачених вказаним вище договором послуг позивач надав відповідний акт (а.с. 30 т.3).
ТОВ «Сівертекс» перераховано кошти за надані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 32 т.3).
01.08.2022 між ТОВ «Сівертекс» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір №01/08/22 (а.с. 161-163 т.2), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався на умовах, визначених договором, надати послуги з виготовлення комплектів металевих комплектуючих для наметів УСБ-56/2021, УСТ-56/2021 та фарбування наметів згідно заявки замовника. Вартість наданих послуг по кожній окремій заявці замовника визначається сторонами в актах наданих послуг. Розрахунки проводяться протягом 30 календарних днів з моменту надання послуг шляхом перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця.
Отримання товариством від контрагента вищезазначених послуг підтверджується видатковими накладними, актами надання послуг (а.с. 172-173, 175-180 т.2).
ТОВ «Сівертекс» перерахувало ФОП ОСОБА_1 оплату за надані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 181-192, 195 т.2).
Під час розгляду справи представник позивача пояснив, що товар та послуги, які були предметом вказаних вище договорів, закуповувалися з метою виготовлення наметів типу УСТ, УСБ для виконання товариством контрактів, укладених із замовниками у сфері оборонних закупівель.
Щодо документального підтвердження вищевказаного представник позивача зазначив про неможливість надання первинних документів реалізації наметів, оскільки їх вилучено під час проведення обшуків органами ДБР, що підтверджується описами предметів та документів, вилучених під час проведення обшуку (а.с. 198-222, 236-243 т.4). Крім того, для забезпечення обороноздатності закупівлі здійснювались без використання електронної системи Prozorro, у зв`язку з чим копії контрактів відсутні у відкритому доступі.
Також між ТОВ «Сівертекс» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено однотипні по змісту договори надання послуг (з додатками) від 03.01.2022 №03/01/22 та від 19.07.2022 №19/07/22, відповідно до умов яких виконавець зобов`язався надати послуги з пошуку для підприємства постачальників сировини і матеріалів та організації підписання з такими постачальниками договорів згідно підписаних сторонами додатків до даного договору (а.с. 200-204, 208-213 т.2).
Відповідно до пункту 2.1 Договорів послуги вважаються наданими виконавцем та прийняті замовником з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Оплата за надані послуги здійснюється замовником на банківський рахунок виконавця.
На виконання умов договорів сторонами складено та підписано акти приймання-передачі наданих послуг (а.с. 213, 221 т.2).
ТОВ «Сівертекс» перерахувало ФОП ОСОБА_2 кошти за надані послуги, на підтвердження чого надано банківську виписку та платіжні інструкції (а.с. 222-225, 230 т.2).
Представник позивача у наданих поясненнях зазначив, що необхідність отримання від ФОП ОСОБА_2 вищеописаних послуг обумовлена обмеженістю трудових ресурсів товариства в умовах воєнного стану та мобілізаційних процесів, відсутністю у штаті окремих спеціалістів, необхідністю оперативного виконання контрактів для Міноборони (невиконання яких тягне за собою накладення неспівставних витратами на послуги з пошуку контрагентів штрафів), потребою у швидкому пошуку нових постачальників сировини (до 2022 року товариство здійснювало закупівлю спеціалізованих тканин, які мають специфічні технічні характеристики та використовуються для виготовлення наметів, у постачальників з Республіки Білорусь. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення подальша співпраця з такими постачальниками стала неможливою).
Також на підтвердження реальності надання послуг позивач надав переписку ФОП ОСОБА_2 із підприємствами та його пояснення (а.с.146-149 т.5)
14.08.2022 між ТОВ «Сівертекс» (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (постачальник) укладено договір №14/08/2023, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався у строк та у порядку, визначеному договором, поставити товар. Найменування та кількість товару визначається у видаткових накладних, що підписуються сторонами. Розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 30 календарних днів з дати поставки шляхом перерахування коштів покупцем та поточний рахунок постачальника, зазначений у рахунку (а.с. 205-207 т.2).
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_2 поставив товариству товар (ящики дерев`яні), про що складено відповідні видаткові накладні (а.с. 214-220 т.2).
Позивач здійснив розрахунок за поставлений товар, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 226-229, 231-233 т.2). 
Вказані ящики використані позивачем під час виробництва наметів. Так, відповідно до діючих технічних умов ТУ У 25.1-00310143-086:2005 (зміна №5), один комплект намету УСБ потребує використання 4 ящиків для належного пакування.
Реальність господарських операцій щодо реалізації товарів для ЗСУ (МОУ) відповідачем не заперечується.
Зазначені документи, крім самих договорів та додатків до них, в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.
Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.
Отже реальний характер господарських операцій при виконанні наведених вище договорів, укладених позивачем з його контрагентами, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.
Щодо порушень вимог податкового законодавства в частині обрахунку податку на прибуток суд зазначає, що згідно із пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (у редакції, чинній на час здійснення господарських операцій) об`єктом оподаткування є, у тому числі, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: - зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); - збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: - збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); - зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Також відповідно п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Згідно із п. 5 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п. 5 П(с)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за №85/4306, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Пунктами 5, 6, 11 та 17 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, передбачено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. 
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. 
До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.
Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).
Судом встановлено, та підтверджено належними і допустимими доказами, що у перевіряємий період ТОВ «Сівертекс» мало господарські взаємовідносини із ТОВ «Полісся Інвест», ТОВ «БВФ «Кратос плюс», ТОВ «Еко комфорт груп», ТОВ «ЖК Парковий», ТОВ «Чернігів масани», ТОВ «ТД «Кратас плюс», ТОВ «Єлецький посад», ТОВ «НАФТОГАЗТЕХ», ТОВ «Північпостачбуд», ТОВ «Київський двір», ТОВ «УМББ», ТОВ «М`ятний», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 щодо постачання товарів та послуг. Вказані товари та послуги придбані позивачем для здійснення основного виду господарської діяльності - виготовлення наметів, а також виконання ремонтних робіт виробничих приміщень, які постраждали внаслідок активних бойових дій, що відбувались на території Чернігівської області в березні-квітні 2022 року, що підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку. 
Крім цього, суд звертає увагу на обставини, встановлені у справі № 620/3034/24. Так у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року, зазначено таке:
Разом з тим, щодо коду 14 товариство повідомило та надало відповідні докази, що на балансі ТОВ «Сівертекс» знаходяться нежитлові приміщення (адмінбудівля, склади, виробничі приміщення, тощо), які зазнали значних пошкоджень в період ведення бойових дій на території Чернігівської області та м. Чернігова. Загальний розмір збитків товариства внаслідок збройної агресії російської федерації протягом лютого-березня 2022 року склав 34935539,78 грн. (а.с. 44-63, 75-76 т.1, 114- 127 т.2).
Враховуючи наведене, з метою відновлення роботи товариства, позивач придбав у контрагентів різноманітні будівельні матеріали (вікна, металопластикові конструкції, профнастил, цегла, шпаклівка, плити для перекриття та ін.).
Тобто, вказаний товар придбаний позивачем не з метою його подальшої реалізації чи як складова продукції, яка виготовляється товариством, а для власних потреб.
Також позивачем надано докази придбання виробів з металу, зварювальних апаратів для зварювання швів тканини ПВХ, фарби, розріджувача, чохлів для наметів, які використані для виробництва товарів, у подальшому реалізованих в/ч, ТОВ «Сівергума», ТОВ «ТД «Фелікс».
З огляду на встановлені фактичні обставини у справі, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно відображено достовірні дані, що стосуються податку на прибуток за перевіряємий період.
Щодо правомірності формування ТОВ «Сівертекс» податкового кредиту, суд зазначає таке.
Обґрунтовуючи підстави збільшення позивачеві суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, ГУ ДПС у Чернігівській області зазначає, що: наявні протоколи допиту свідків, а саме водіїв, які зазначені в наданих на перевірку ТТН, які не підтвердили перевезення товару позивачу; за результатами здійсненого обстеження будівель, споруд за місцезнаходженням платника (м. Чернігів вул. Івана Виговського, 55А) встановлено розбіжність між придбаними та встановленими металопластиковими конструкціями (включаючи вікна, двері); по деяким операціям з поставки товару прийнято рішення про зупинення реєстрації податкових накладних; у видаткових накладних контрагентів відсутня інформація щодо виданих довіреностей та є розбіжності при отриманні ТМЦ (у видаткових накладних та ТТН вказані різні особи); ТТН оформлені з порушенням вимог Правил перевезень №363; відсутні об`єкти та/або інформація щодо навантаження/розвантаження ТМЦ; наявні судові рішення, фігурантами яких є контрагенти; відсутні документи, що посвідчують якість товару; необґрунтована вартість товару, відсутні розрахунки ціни документально оформлених послуг; контрагенти фізично не мали змоги надавати послуги (виконувати роботи) за відсутності трудових ресурсів або з незначною кількістю працівників; директори декількох підприємств одночасно займаються підприємницькою діяльністю; проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №62024100150000053 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КУ України; наявні рішення комісій Регіонального рівня щодо ризиковості контрагентів-постачальників. 
Однак, суд звертає увагу, що досліджені під час розгляду справи первинні документи розкривають зміст спірних господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі товариства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.
Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Однак по взаємовідносинам позивача з контрагентами відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.
Наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції. Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового кодексу України спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.
Судом не встановлено фактичного порушення вимог наведених норм законодавства, яке б давало підстави для висновку щодо завищення витрат позивача.

Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.
Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.
Господарські операції із контрагентами відображені товариством в податковій звітності; розбіжностей при декларуванні таких операцій товариства та його контрагентами на момент подання податкових декларацій та проведення перевірки не виявлено.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту та витрат.
Однак, контролюючим органом не доведено існування таких обставин.
Крім зазначеного, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Товариство не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій товариство та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2018 по справі № 826/6280/13-а, від 20.02.2018 по справі №813/4931/13-а та від 06.02.2018 по справі №802/4940/14.
Під час перевірки відповідач не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача або його контрагентів на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним, що свідчить про необґрунтованість висновків перевіряючих про фіктивний характер проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Таким чином, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та невизнання понесених витрат. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та повинні бути підтвердженими належними і достатніми доказами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність здійснених господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період.
Стосовно недоліків ТТН суд звертає увагу на те, що документи, обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема ТТН, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу ТМЦ, що підтверджується висновками Верховного Суду у постановах від 05.02.2019 у справі №820/5223/16, від 23.04.2019 у справі №820/10480/15, від 26 06.2019 у справі №81-1/4633/13-а.
Крім того, відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №803/1684/17, від 21.01.2021 у справі №813/2204/17 та від 24.05.2019 у справі №826/7423/16 транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, а є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, тому відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.
Щодо посилання відповідача на не надання до перевірки сертифіката якості на товар, колегія судів зазначає, що однієї такої обставини недостатньо для висновку про відсутність факту придбання товару, оскільки сертифікат та паспорт якості не належать до первинних документів бухгалтерського обліку, на підставі яких формується податкова звітність, та які підприємство має обов`язок зберігати протягом встановленого Податковим кодексом України строку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції. Тому відсутність такого сертифіката не може свідчити про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 12 липня 2023 року у справі №380/26122/21.
Щодо протоколів допиту водіїв (а.с. 134-147 т.3), досудового розслідування у кримінальному провадженні №62024100150000053 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КУ України (а.с. 186-187 т.3), суд звертає увагу, що самі по собі такі обставини, як-от: наявність вироку щодо контрагента платника податків; факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.
Крім того, протокол допиту свідка не може вважатись належним доказом у податкових спорах до винесення вироку суду. Протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2018 у справі №822/551/18 (адміністративне провадження №K/9901/61751/18).
Стосовно посилання відповідача на нереальність господарських операцій, з огляду на перебування за кордоном деяких директорів контрагентів, зокрема і ФОП ОСОБА_1 з 2022 року (а.с. 193-202 т.3), представник позивача пояснив, що обмін підписаними примірниками договорів та первинних документів здійснювався переважно шляхом їх передачі через працівників, а також інших осіб, які здійснювали поїздки між Україною та країнами перебування директорів відповідних суб`єктів господарської діяльності. У деяких випадках підписані сканкопії документів попередньо направлялися засобами електронного зв`язку (зазвичай через месенджери) з подальшим обміном оригіналами з власноручними підписами у вказаний спосіб. Крім того, уповноважені особи позивача здійснювали листування та телефонні з дзвінки з директорами контрагентів, а тому в товариства були відсутні сумніви щодо справжності їх підписів у первинних документах.
Щодо організації ремонтних робіт, виконання яких відповідно до укладеного договору було доручено ФОП ОСОБА_1 , представник позивача пояснив, що він керував їх фактичною організацією. Так, за координацією та вказівками ФОП ОСОБА_1 на території ТОВ «Сівертекс» безпосередньо працював прораб та робітники. Особисто ФОП ОСОБА_1 участі в процесі не приймав, після його від`їзду закордон представники ТОВ «Сівертекс» контактували з ним в телефонному режимі. Передача документів, пов`язаних із виконанням зазначених робіт, у тому числі підписаних примірників, здійснювалася через його працівників, залучених до виконання договору. 
Суд звертає увагу, що обрана сторонами процедура документообігу не заборонена положеннями чинного законодавства України, адаптована до об`єктивних обставин умов воєнного стану та передбачала передачу оригіналів документів через представників, що забезпечило належне оформлення договірних відносин навіть в умовах перебування директорів контрагентів закордоном.
Неможливість оформлення сторонами первинних документів обраним позивачем методом відповідачем під час розгляду справи не спростована відповідачем.
До того ж, всі первинні документи, на підставі яких сформовано податковий облік позивача, включаючи податкові накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі товарів та послуг, підписувалися уповноваженою особою, а саме директором підприємства.
Щодо невідповідності обсягу металопластикових конструкцій судом встановлено, що за результатом проведеного огляду приміщень було визначено орієнтовний обсяг необхідних для проведення ремонтних робіт конструкцій, який загальним склав 8 556 м2 та у подальшому був придбаний товариством.
Разом з тим, частина поставлених металопластикових конструкцій, а саме: 2125,489 м2, у подальшому була повернута постачальнику у зв`язку з виявленими недоліками якості та комплектності товару, на підтвердження чого надано відповідні докази (а.с. 3-5 т.5).
Таким чином, фактичний обсяг металопластикових конструкцій, що залишився у товариства, склав 6 430,51 м2. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ТОВ «Сівертекс» було доведено використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності наданих контрагентами товарів та послуг, оскільки вони використані товариством в межах господарської діяльності.
Фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентами відображені у податковій звітності ТОВ «Сівертекс» за відповідні податкові періоди, суми податку на додану вартість віднесені до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, що не заперечувалось ГУ ДПС у Чернігівській області. 
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, суд констатує наявність належно оформлених первинних документів, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального здійснення господарських операцій з придбання та використання в господарській діяльності спірних товарів/послуг, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 11.09.2025 №16177/ж10/25-01-07-00 та №16176/ж10/25-01-07-00 є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 11.09.2025 №16156/Ж10/25-01-24-06 та №16150/Ж10/25-01-24-06, суд зазначає таке. 
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За змістом положень ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Статтею 162 ПК України установлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.
Відповідно до пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України).
Відповідно до пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до матеріалів справи, під час перевірки дотримання ТОВ «Сівертекс» строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.03.2022 по 31.12.2024 встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету (в термін після місячного строку сплати) коштів в сумі 102937,36 грн. за квітень 2022 року, а саме: граничний строк сплати - 30.05.2022, дата фактичної сплати - 07.06.2022.
Також відповідно до п. 16-1 підр. 10 розд. ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Під час перевірки дотримання ТОВ «Сівертекс» строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору за період з 01.03.2022 по 31.12.2024 встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету (в термін після місячного строку сплати) коштів в сумі 8724,04 грн. за квітень 2022 року, а саме: граничний строк сплати - 30.05.2022, дата фактичної сплати - 07.06.2022.
Статтею 125-1 ПК України передбачено, що ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 52-1 підр. 10 розд. ХХ ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються
Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Надалі Законом України від 12.05.2022 №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законів України, щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до п. 69 підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України та установлено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 69.1).
У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються (п. 69.2).
Таким чином, з 27.05.2022 за порушення податкового законодавства до платників податків застосовуються штрафні санкції та пеня.
Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунків (а.с. 38-39, 45-46 т.1) ГУ ДПС у Чернігівській області нараховано ТОВ «Сівертекс» штрафні санкції та пеню за порушення граничного строку сплати податку на доходи фізичних осіб/військового збору за квітень 2022 року.
Разом з тим, відповідно до пп. 69.1 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, зі змінами, внесеними Законом України від 13.12.2022 №2836-ІХ (чинного з 03.01.2023), платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).
За умови сплати не пізніше 31 грудня 2022 року в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту, штрафні санкції та пеня за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум таких доходів не застосовуються.
Втім, відповідач не врахував вказані особливості сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору під час винесення спірних податкових повідомлень рішень від 11.09.2025 №16156/Ж10/25-01-24-06 та №16150/Ж10/25-01-24-06.
Відтак, не зважаючи на можливість або відсутність у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, позивач звільнений від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки до 31 грудня 2022 року перерахував кошти в повному обсязі, що відповідачем не було спростовано.
Крім того, наявними у матеріалах справи заключними виписками за період з 01.04.2022 по 12.05.2022 підтверджується, що товариство перерахувало податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за квітень 2022 року у строк до 12.05.2022 (а.с. 244-250 т.4; 1-2 т.5).
Пунктами 109.2, 109.3 ст. 109 ПК України визначено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).
Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій та пені, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 11.09.2025 №16156/Ж10/25-01-24-06 та №16150/Ж10/25-01-24-06 є протиправними та підлягають скасуванню.
Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя І.Д.Компанієць

суддя В.В.Файдюк