Справа № 570/740/26 
Номер провадження 2-др/570/33/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О. 
з участю:
секретаря судових засідань Кухарчук Н. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне заяву представниці відповідача адвоката Перепечай К.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАГРО" про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання,- 

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала зазначена цивільна справа. 17 червня 2026 року у справі було ухвалене рішення, яким у задоволені позову відмовлено. 22.06.2026 до суду звернулася представниця відповідача - адвокат Перепечай Катерина Віталіївна із заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 14 290 грн. Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 31.03.2026 між адвокатським бюро «Миколи Бляшина» та ТОВ «МЕТАГРО» був укладений договір б/н про надання правничої допомоги. На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом було забезпечено правовий супровід вказаної справи при розгляді її Рівненським районним судом Рівненської області. Зважаючи на наведене представниця відповідача просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 14 290 грн. 

Сторони повідомлялися про дату і час розгляду справи. 
Представниця відповідача - адвокат Перепечай К.В. в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати її участі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом доставки листа про призначення справи на її електронну пошту, яка зазначена в позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
У постанові Верховного Суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 (провадження № 61-10719св23) зазначено про наступне. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами 3 та 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення – засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. У процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат суду належить забезпечити кожній стороні у справі можливість бути повідомленою про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи ч. 2 ст. 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. 
Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не з`явилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала зазначена цивільна справа. 
17 червня 2026 року у справі було ухвалене рішення, яким у задоволені позову відмовлено.
Питання щодо розподілу судових витрат за надання ТОВ «МЕТАГРО» правничої допомоги адвоката у розмірі 14 290 грн. не вирішувалося.
Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, в даному випадку - з моменту отримання стороною відповідача рішення по справі.
Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України у разі, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Вказане рішення до електронного кабінету відповідача надійшло 24.06.2026 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, отже 5-денний термін на подання доказів в частині витрат на отримання відповідачем правової допомоги станом на 22.06.2026 р. включно ще не сплив.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Частинами другою-п`ятою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
«Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи» - постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд зважає на положення ст. 141 ЦПК України.
Зокрема, ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, представницею відповідача на підтвердження факту понесення витрат - за надання правничої допомоги в сумі 14 290 грн., одночасно із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі було подано копії: договору про надання правничої допомоги від 31.03.2026 року.; рахунку № INV-004554 від 01.04.2026 року; рахунку № INV-004818 від 01.04.2026 року; звіту про надання правничої допомоги адвокатським бюро «Миколи Бляшина» ТОВ «МЕТАГРО» по справі 570/740/26; чеку за пересилання від 19.06.2026 в АТ «Укрпошта».
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19 (постанова від 03.10.2019), в яких, серед іншого наголошено, що:
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У Постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, їх фінансовий стан та можливості.
Позивачкою клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу не було подано. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином суд дійшов висновку про задоволення заяви представниці відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву представниці відповідача адвоката Перепечай К.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАГРО" про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « МЕТАГРО» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 290 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАГРО" (код ЄДРПОУ 42672010, адреса вул. Лесі Українки, 129, с. Плоска, Дубенського району Рівненської області).

Суддя Красовський О.О.