Справа № 445/2453/26
Провадження № 1-кп/445/414/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026142210000043 від 06.04.2026, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гологори, Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого вироком Золочівського районного суду Львівської від 09.10.2025 за ст.126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за яке передбачена ст. 390-1 КК України, -
в с т а н о в и в :
військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , будучи особою до якої постановою Золочівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2026 року у справі № 445/281/26, застосовано обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників, маючи прямий умисел на ухилення від проходження програми для кривдників, діяв без поважних на те причин, усупереч покладених на нього судом обов?язків, усвідомлюючи свої умисні протиправні дії, без поважних на те причин, ухилився від проходження програми для кривдників, що проявилося у неявці 10.03.2026, 13.03.2026, 17.03.2026, 20.03.2026, 24.03.2026, 27.03.2026, 31.03.2026, 03.04.2026 та 07.04.2026, без жодного попередження, до комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області», яке знаходиться за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, буд. 38, чим вчинив умисне ухилення від проходження програми для кривдників, будучи особою, щодо якої такий захід застосовано судом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участю захисника ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, беззаперечно визнає, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згідний із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Положеннями ч. 2 та ч. 3ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку; заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, обвинувачений згідний із встановленими під час дізнання обставинами та з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку; відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеномустаттями 381-382 КПК України.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК Українив разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, відповідно до вимог ч. 2ст. 382 КПК України, визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд установив, що обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального посупку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, тобто умисне ухилення від проходження програми для кривдників, будучи особою, щодо якої такий захід застосовано судом. 
Згідно із ч. 2ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимогстаттей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є військовослужбовцем, раніше судимий вироком Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2025 за ст. 126-1 КК України, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно, є учасником бойових дій, обставини, які пом`якшують його покарання - щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України, віднесене до умисного кримінального проступку.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і два місяці.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим 09.10.2025 року вироком Золочівського районного суду Львівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК україни, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, вчинив цей кримінальний проступок в період іспитового строку, а тому суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати покарання, невідбуте за попереднім вироком.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.
Також суд враховує те, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробування і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 вересня 2021 року (справа № 127/25037/17), якою наголошено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати - відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2(два) місяці.
На підставі ст. 71, 72 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цим вироком частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2025 року у виді 1(одного) року обмеження волі та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 1 (одного) року 3 місяці обмеження волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня отримання його копії до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя               ОСОБА_1