Справа № 143/728/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2026 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого – судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди,- 

встановив:

У червні 2026 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди.
Позов мотивовано тим, що 20.06.2019 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на ПАТ «Страхова компанія «АРКС».
25.05.2022 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферта за №26822а2кГВ, відповідно до якого було застраховано транспорний засіб Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 .
22.09.2022 року у м.Києві по вул.Велика Кільцева сталася дорожньо – транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого з вини відповідача було пошкоджено автомобіль Chevrolet Lacetti, що відображено у Повідомленні про дорожньо – транспортну пригоду (Європротокол) та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками.
Цивільно – правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №ЕР/210732079.
Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування його розмір склав 37832 грн. 91 коп., які позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт транспортного засобу згідно платіжного доручення №924269 від 26.10.2022 року.
06.02.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
27.02.2023 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено на користь позивача сплату страхового відшкодування в розмірі 26426 грн. 15 коп.
За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову, становить 11406 грн. 76 коп., які на думку позивача, на підставі ст.ст.993, 1191, 1192 ЦК України, ст.108 ЗУ «Про страхування» підлягають стягненню із відповідача.
Посилаючись на наведені обставини, просить визнати поважними причини пропуску строку позовної даності та поновити його, стягнути на свою користь із відповідача 11406 грн. 76 коп. завданої шкоди, судовий збір в розмірі 3328 грн. 00 коп. (а.с.1-8).
Ухвалою судді від 23.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.56, 57).
17.07.2026 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у позові через пропуск позивачем строку позовної давності (а.с.62-66).
22.07.2026 року на адресу суд від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що позивач звернувся із позовом в суд в межах строку позовної давності (а.с.81-83).
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Так, судом встановлено, що 25.05.2022 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферта за №26822а2кГВ, відповідно до якого було застраховано транспорний засіб Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.28-34)
22.09.2022 року у м.Києві по вул.Велика Кільцева сталася дорожньо – транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого з вини відповідача було пошкоджено автомобіль Chevrolet Lacetti, що відображено у Повідомленні про дорожньо – транспортну пригоду (Європротокол) та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками (а.с.10-13).
Цивільно – правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №ЕР/210732079.
22.09.2022 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.14).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування його розмір склав 37832 грн. 91 коп., які позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт транспортного засобу згідно платіжного доручення №924269 від 26.10.2022 року (а.с.16-18, 21).
06.02.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.37).
27.02.2023 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено на користь позивача сплату страхового відшкодування в розмірі 26426 грн. 15 коп. (а.с.40).
21.07.2023 року позивачем було складено претензію, в якій він вимагав від відповідача протягом семи днів з моменту її отримання в добровільному порядку сплатити 11406 грн. 76 коп. (а.с.41).
За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
За ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Відповідно до ст.108 ЗУ «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Разом із цим, як вказано у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
За частиною 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ст. 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За загальним правилом, закріпленим у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на встановлені судом обставини справи та ураховуючи наведені вище положення цивільного законодавства, у позивача виникло право вимагати від відповідача стягнення шкоди у тій частині, яка не була відшкодована йому страховиком відповідача, а отже суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим.
Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить із того, що відповідач пов`язує виникнення у позивача права на подання позову з моменту складення ним 21.07.2023 року претензії, в якій він вимагав від відповідача протягом семи днів з моменту її отримання в добровільному порядку сплатити 11406 грн. 76 коп., тобто (а.с.41, 64, 65).
Позов був поданий до суду 16.06.2026 року, тобто до закінчення трьохрічного строку, який, на думку відповідача, слід обчислювати з 21.07.2023 року. 
Разом із цим, суд ураховує, що у пунктах 83 – 96 постанови від 02 липня 2025 року у справі №903/602/24 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що за загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство можевизначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначеністаттями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.
Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Законом України № 4434-IX від 14.05.2025 року, який набрав чинності 04.09.2025 року, виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а отже на даний час законодавцем відновлено інститут спливу строку позовної давності.
Проте, за обставинами цієї справи відновлення інституту спливу строку позовної давності не впливає на вирішення спору, позаяк немає жодних підстав вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено судовий збір при подачі до суду позову в сумі 3328 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268,272, 274, 278- 285, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, в розмірі 11406 (одинадцять тисяч чотириста шість) грн. 76 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» витрати по сплаті судового збору в сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Сторони по справі:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», код ЄДРПОУ 20474912,адреса: вул. Іллінська, 8, м.Київ, 04070.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 02.09.2026 року.

Суддя