Справа №:755/6536/26
Провадження №: 2-о/755/345/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: 
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
присяжних - Берези І.І., Городецької О.М.,
за участі секретаря - Лазоришин А.В.,
представника заявника - Данілової К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою, -

у с т а н о в и в:

04.05.2026 року заявниця звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, у якій просить визнати померлим громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 02.03.2024 зник безвісти за надзвичайних обставин під час виконання військового обов`язку в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області.
Вимоги заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (далі по тексту - Заявник), являється матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 01.08.1980, виданим Дарницький відділом РАЦС. 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 31.08.2023 ОСОБА_3 мобілізовано до лав ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_3 . 19.10.2023 ОСОБА_3 зараховано до військової частини НОМЕР_5 та призначено на посаду - сапер ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 19.10.2023 № 296. 25.02.2024 ОСОБА_3 припинив виходити на зв`язок із батьками. Неодноразові спроби зв`язатися за допомогою телефонних дзвінків та інших засобів комунікації результату не дали. Відповіді на виклики відсутні, місцезнаходження залишається невідомим. Сповіщенням № 1671/755 від 04.03.2024 повідомлено матір ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 про те, що їх син - солдат ОСОБА_3 , сапер ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зник безвісти 02.03.2024 за надзвичайних обставин під час виконання бойового завдання по відбиттю агресії російської федерації в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області. З метою отримання додаткової інформації в інтересах заявника, адвокатом Даніловою К.Ю. направлено адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 щодо витребування документів, наявних у зазначеній військовій частині, стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 - солдата ОСОБА_3 , який зник безвісти за надзвичайних обставин. Військова частина НОМЕР_1 , як правонаступник військової частини НОМЕР_5 , надала відповідь із додатками, а саме: витяг із журналу бойових дій за 03.03.2024 щодо солдата ОСОБА_3 та завірені копії матеріалів службового розслідування. Відповідно до акту службового розслідування від 15.03.2024 встановлено наступне. Бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_5 від 26.02.2024 № 129дск, командиру інженерного-саперного взводу наказано сформувати інженерно-саперну групу на чолі з солдатом ОСОБА_3 , в термін до 21.00 год. 26.02.2024 та забезпечити висування інженерно-саперної групи в район основних вогневих позиції механізованої роти вогневої позиції «ІНФОРМАЦІЯ_9», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «ІНФОРМАЦІЯ_10» із завданням встановлення лінії комбінованих загороджень (дротяні спіральні, керовані протипіхотні міни). Згідно рапорту командира інженерно-саперного взводу від 03.03.2024, сержанта ОСОБА_4 : «В ході виконання бойового завдання група здійснила встановлення інженерних загороджень поблизу позицій механізованої роти ВП «ІНФОРМАЦІЯ_4», ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» та Т-подібне перехрестя. Приблизно о 17:41 02.03.2024 на ВП "ІНФОРМАЦІЯ_10" ІНФОРМАЦІЯ_11, в районі н.п. ІВАНІВСЬКЕ відбувся ворожий мінометний обстріл та удар ворожого FPV з напрямку БАХМУТ. З того часу з інженерно-саперною групою у складі: солдата ОСОБА_5 , солдата ОСОБА_6 , зв`язок втрачений.» У Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_5 , розпочатому 01.03.2024 інв. № 99 том № 21, згідно запису за 02.03.2024 вказано: «Згідно донесення командира ісв сержанта ОСОБА_7 о 17.41 внаслідок мінометного обстрілу, удару FPV дрона на ВП ІНФОРМАЦІЯ_10 був втрачений зв`язок з військовослужбовцями: солдат ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) сапер ІНФОРМАЦІЯ_12». Місце, час події та факт втрати зв`язку з солдатом ОСОБА_9 підтверджено поясненнями свідків-військовослужбовців: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На підставі показань свідків, можна стверджувати, що о 21:00 26.02.2024 інженерно-саперна група висунулась в район основних вогневих позиції механізованої роти ВП «ІНФОРМАЦІЯ_9», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_10» населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області із завданням встановлення лінії комбінованих загороджень (дротяні спіралі, керовані протипіхотні міни). У зв`язку із постійним інтенсивним обстрілом зі сторони противника та відсутністю можливості виїзду із зони бойових дій інженерно-саперна група залишилась на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10», про що повідомили засобами радіозв`язку. Приблизно о 17:41 02.03.2024 на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_11, в районі населеного пункту Іванівське відбувся ворожий мінометний обстріл та удар ворожого FPV з напрямки БАХМУТ. З того часу з інженерно-саперною групою у складі: солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_12 , зв`язок втрачений. Станом на 08.03.2024 р. солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_12 відшукати не вдалося, внаслідок важких умов ведення бою, постійних інтенсивних обстрілів зі сторони противника, в тому числі із застосуванням БПЛА типу «FPV», розвідки противника за допомогою БПЛА типу «Квадрокоптер» із тепловізійними засобами в нічний час. На зв`язок солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_12 не виходять. Також під час виконання бойового завдання, солдат ОСОБА_3 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет та захисний шолом). Факти, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_3 в стані полону або аналогічних обставин, на даний час, не встановлені. Про подію проінформовано правоохоронні органи та ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформація про подію внесена до ЄРДР за № 12024100070000494 від 09.03.2024 Подільським управлінням поліції ГУНП у місті Києві. Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 15.03.2024 № 110, про результати службового розслідування за фактом безвісті зникнення за особливих обставин ОСОБА_3 , встановлено, що проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов безвісті зникнення за особливих обставин військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час виконання бойового завдання в н.п. Іванівське, Бахмутського р-ну, Донецької обл. Відповідно до акту службового розслідування сапер ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , до часу встановлення інших фактів вважається безвісти зниклим за особливих обставин внаслідок ураження противником за допомогою мінометного обстрілу та удару БПЛА типу «FPV» по ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10». Вищезазначена подія сталась 02.03.2024 в районі н.п. Іванівське, Бахмутського р-ну, Донецької обл., під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. За фактом безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчими Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 , ОСОБА_14 здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100070000494 від 09.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України, за заявою батька ОСОБА_2 від 08.03.2024 щодо безвісти зниклого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 16:05 25.02.2024 не виходить на зв`язок та є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 і проходить службу поблизу населеного пункту Іванівське, Бахмутського р-ну, Донецької обл. На даний час досудові розслідування тривають та інформація про прийняте рішення у кримінальному провадженні відсутня. В даному випадку заявник звертається до суду з метою забезпечення своїх прав та законних інтересів, в тому числі для реалізації спадкового права та отримання соціальних гарантій і здійснення відповідних виплат членам сім`ї, які виникають у зв`язку з визнанням сина заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим. Обставинами, що підтверджують безвісну відсутність за особливих обставин ОСОБА_3 є інформація, встановлена в ході проведення військовою частиною НОМЕР_5 службового розслідування за фактом безвісного зникнення солдата ОСОБА_3 , відомості з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та інші відомості. Обставинами, що загрожували смертю фізичній особі, яка зникла безвісти за особливих обставинах, є те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, який виконував військовий обов`язок в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, зокрема в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області, де 02 березня 2024 року ОСОБА_3 зник безвісти. Обставинами, що дають підстави припускати загибель ОСОБА_3 , є наведені вище факти та події, зокрема те, що згідно бойового розпорядження № 129 від 26.02.2024 командира військової частини НОМЕР_5 , сформували інженерно-саперну групу на чолі з солдатом ОСОБА_3 , в термін до 21.00 26.02.2024 та забезпечити висування інженерно-саперної групи в район основних вогневих позиції механізованої роти вогневої позиції «ІНФОРМАЦІЯ_9», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_10» із завданням встановлення лінії комбінованих загороджень (дротяні спіральні, керовані протипіхотні міни). У зв`язку із постійним інтенсивним обстрілом зі сторони противника та відсутністю можливості виїзду із зони бойових дій інженерно-саперна група залишилась на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10», про що повідомили засобами радіозв`язку. Приблизно о 17:41 02.03.2024 на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_11, в районі населеного пункту Іванівське відбувся ворожий мінометний обстріл та удар ворожого FPV з напрямки БАХМУТ. З того часу з інженерно-саперною групою у складі якої перебував солдат ОСОБА_3 , зв`язок втрачений. Станом на 08.03.2024 р. солдата ОСОБА_3 відшукати не вдалося, внаслідок важких умов ведення бою, постійних інтенсивних обстрілів зі сторони противника, в тому числі із застосуванням БПЛА типу «FPV», розвідки противника за допомогою БПЛА типу «Квадрокоптер» із тепловізійними засобами в нічний час. На зв`язок солдат ОСОБА_3 не виходять. Зазначене додатково підтверджується поясненнями свідків-військовослужбовців: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказують на висування інженерно-саперна групи о 21:00 26.02.2024 в район основних вогневих позиції механізованої роти ВП «ІНФОРМАЦІЯ_9», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_10» населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області із завданням встановлення лінії комбінованих загороджень (дротяні спіралі, керовані протипіхотні міни). У зв`язку із постійним інтенсивним обстрілом зі сторони противника та відсутністю можливості виїзду із зони бойових дій інженерно-саперна група залишилась на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10», про що повідомили засобами радіозв`язку. Приблизно о 17:41 02.03.2024 на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» НОМЕР_6 об ТрО, в районі населеного пункту Іванівське відбувся ворожий мінометний обстріл та удар ворожого FPV з напрямки БАХМУТ. З того часу з інженерно-саперною групою у складі: солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_12 , зв`язок втрачений. Обставини, які загрожували смертю фізичній особі, підтверджуються: Витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_5 , розпочатому 01.03.2024 інв. № 99 том № 21, згідно запису за 02.03.2024 «Про обставини зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 »; Рапортом командира інженерно-саперного взводу від 03.03.2024, сержанта ОСОБА_4 «Про подію та час обставин зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 »; Показаннями свідків-військовослужбовців події ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . На момент подання заяви про визнання солдата ОСОБА_3 померлим у військовій частині НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_5 , додаткова інформація відсутня. Відомості про його місцезнаходження встановити не вдалося, а факти, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_3 у полоні або за інших аналогічних обставин, відсутні. З огляду на вищевикладене вбачається, що ОСОБА_3 зник безвісти за надзвичайних обставин в умовах інтенсивних та тривалих бойових дій, за обставин безпосередньо пов`язаних із виконанням ОСОБА_3 військового обов`язку в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, зокрема в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області. Заявниця вважає, що наведене вище в своїй сукупності є достатнім та обґрунтованим підтвердженням обставин, що свідчать про загибель ОСОБА_3 за умов, які безпосередньо загрожували його життю. Разом з тим, протягом 2 років жодних достовірних відомостей про його місцеперебування або підтверджень того, що він живий до членів його родини, чи до уповноважених державних органів не надходило. Крім того, ОСОБА_3 відсутній у списках військовополонених. Відтак, сукупність зазначених обставин дає достатні правові підстави вважати ОСОБА_3 ймовірно загиблим унаслідок ведення бойових дій під час виконання військового обов`язку. Враховуючи викладене, з метою усунення стану тривалої правової невизначеності, що виникла у зв`язку зі зникненням за особливих обставин військовослужбовця ОСОБА_3 під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, шляхом оголошення його померлим у судовому порядку, що є єдиним передбаченим законом способом належного юридичного оформлення факту його загибелі за відсутності можливості отримання відповідних документів у позасудовому порядку. Заявник є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та має гарантоване державою право на належний соціальний і правовий захист як мати загиблого Захисника України. Звернення до суду зумовлене необхідністю досягнення двох правових цілей. По-перше, встановлення юридичного факту смерті ОСОБА_3 є необхідним для належного врегулювання спадкових правовідносин щодо належного йому майна. Відповідно до положень цивільного законодавства України, відкриття спадщини безпосередньо пов`язується з моментом смерті особи або оголошення її померлою у судовому порядку. За відсутності такого юридичного факту спадкоємці за законом, а саме заявник та батько військовослужбовця, позбавлені можливості реалізувати належні їм спадкові права. Більше того, стан правової невизначеності унеможливлює не лише прийняття спадщини, а й подальше здійснення повноважень власника щодо такого майна, зокрема володіння, користування та розпорядження ним, що фактично призводить до блокування майнових прав та законних інтересів членів сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. По-друге, встановлення факту смерті ОСОБА_3 є необхідною передумовою для реалізації заявником права на отримання передбачених державою соціальних гарантій, зокрема одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби. Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на призначення та отримання зазначеної допомоги виникає виключно за наявності належним чином встановленого юридичного факту смерті (загибелі) військовослужбовця за відповідних обставин. За відсутності такого факту заявник та батько позбавлені можливості звернутися до уповноважених органів та реалізувати своє право на отримання гарантованої державою матеріальної підтримки. Таким чином, встановлення у судовому порядку факту смерті ОСОБА_3 має вирішальне значення для виникнення, зміни та реалізації майнових і особистих немайнових прав заявника та батька, оскільки безпосередньо спрямоване на досягнення двох ключових цілей: належного врегулювання спадкових правовідносин із можливістю подальшого повноцінного здійснення правомочностей власника щодо спадкового майна, а також отримання передбачених законодавством України соціальних гарантій та виплат, зокрема одноразової грошової допомоги, як форми державної підтримки сім`ї загиблого військовослужбовця.
Ухвалою суду від 07.05.2026 року відкрите провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, витребувано додаткові докази.
01.06.2026 року до суду надійшли пояснення заінтересованої особи Міністерства оборони України, які приєднано до матеріалів справи та зміст яких взятий судом до уваги при розгляді справи та ухваленні судового рішення.
В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що заявниця є матір`ю зниклого безвісти військовослужбовця і звернулась до суду із заявою про оголошення її сина померлим, оскільки наявні обґрунтовані підстави вважати, що військовослужбовець дійсно загинув в с. Іванівське, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується, актом службового розслідування, журналом бойових дій, поясненнями інших військовослужбовців. Обставиною, що дає можливість припустити смерть військовослужбовця є той факт, що зникнення безвісти ОСОБА_3 відбулось внаслідок ворожого мінометного обстрілу. З часу зникнення безвісти і на теперішній час, тобто більше двох років, ніяких додаткових відомостей про військовослужбовця немає, досудове розслідування триває, жодних результатів по ньому немає. Оголошення сина померлим необхідно заявниці для оформлення спадкових прав та отримання соціальних виплат від держави у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання заінтересованих осіб про розгляд справи без їх участі.
Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, повно, об`єктивно і всебічно встановивши обставини справи, приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Із матеріалів справи убачається, що заявниця є матір`ю ОСОБА_3 , а заінтересована особа - ОСОБА_2 є його батьком (а.с. 32-33).
ОСОБА_3 одружений не був, дітей не мав (а.с. 94).
Отже, у цій справі судом встановлене вичерпне коло осіб заінтересованих у результатах її розгляду.
За змістом Сповіщення №1671/755 від 04.03.2024 року, військова частина НОМЕР_5 просила начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 сповістити родичів громадянина України, сапера ІНФОРМАЦІЯ_12 в/ч НОМЕР_5 солдата ОСОБА_3 про його зникнення за надзвичайних обставин під час виконання бойового завдання по відбиттю агресії російської федерації, 02.03.2024 року р. в районі н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області (з.б.а.с. 16).
Згідно Акту службового розслідування затвердженого командиром в/ч НОМЕР_5 15.03.2024 року, відповідно до бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_5 від 26.02.2024 р. №129 дск, командиру інженерно-саперного взводу наказано: сформувати інженерно-саперну групу на чолі з солдатом ОСОБА_3 , в термін до 21.00 26.02.2024 забезпечити висування інженерно-саперної групи в район основних вогневих позицій механізованої роти ВП «ІНФОРМАЦІЯ_9», ВП «ІНФОРМАЦІЯ_4», ВП «ІНФОРМАЦІЯ_5», ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» із завданням встановлення лінії комбінованих загороджень (дротяні спіралі, керовані протипіхотні міни). Згідно рапорту командира інженерно-саперного взводу, від 03.03.2024 року, сержанта ОСОБА_18 : В ході виконання бойового завдання група здійснила встановлення інженерних загороджень поблизу позицій механізованої роти ВП «ІНФОРМАЦІЯ_4», ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» та Т-подібне перехрестя. Приблизно о 17:41 02.03.2024 року на ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_11, в районі н.п. Іванівське відбувся ворожий мінометний обстріл та удав ворожого FPV з напрямку БАХМУТ. З того часу з інженерно-саперною групою у складі: солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_12 зв`язок втрачений. У Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_5 , розпочатому 01.03.2024 інв. №99 том №21, згідно запису за 02.03.2024 р. вказано: Згідно донесення командира ісв сержанта ОСОБА_15 о 17.41 внаслідок мінометного обстрілу, удару FPV дрона на ВП ІНФОРМАЦІЯ_10 був втрачений зв`язок з військовослужбовцями: солдат ОСОБА_3 , сапер ІНФОРМАЦІЯ_13. Місце, час події та факт втрати звьязку з солдатом ОСОБА_3 підтверджено поясненнями свідків-військовослужбовців: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . На підставі показань свідків, можено стверджувати, що під час виконання бойового завдання, солдат ОСОБА_3 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет та захисний шолом). Факти, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_3 в стані наркотичного або алкогольного сп`яніння, під час події, не встановлені. Про подію поінформовано органи та ІНФОРМАЦІЯ_8 . Інформація про подію внесена до ЄРДР за №1202400070000494 від 09.03.2024 року Подільським управлінням поліції ГУНП у м. Києві. Наразі стверджувати про факт загибелі, а також встановити точне місце перебування солдата ОСОБА_3 , не представляється можливим в зв`язку з тим, що місце де востаннє ОСОБА_3 виконував військові обов`язки перебуває під вогневим контролем ворога. У зв`язку з тим, що станом на дату складання цього акту службового розслідування відсутнє документальне підтвердження того, що ОСОБА_3 , який зник безвісти, помер та/або відсутнє рішення суду про оголошення останнього померлим, є всі підстави вважати солдата ОСОБА_3 зниклим безвісти за особливих обставин. Службове розслідування вважати завершеним. Вважати безвісти зниклим за особливих обставин сапера ІНФОРМАЦІЯ_13 в/ч НОМЕР_5 солдата ОСОБА_3 до часу встановлення інших фактів. Вважати, що подія сталась 02.03.2024 р., в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, не пов`язана з вчинення злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а.с. 14-15). 
За змістом наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 15.03.2024 року №110: 1. Вважати зниклим безвісти за особливих обставин сапера ІНФОРМАЦІЯ_12 в/ч НОМЕР_5 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу встановлення інших фактів; Вважати, що вище вказана подія сталась 02.03.2024 року, в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, не пов`язання із вчиненням злочину, не є наслідком вчинення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а.с. 13). 
Згідно витягу із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_5 , за 03.03.2024 року міститься запис про те, що згідно донесення командира ісв сержанта ОСОБА_15 0 17.41 02.03.204 року, внаслідок мінометного обстрілу, удару FPV дрона по ВП «ІНФОРМАЦІЯ_10» був втрачений зв`язок із військовослужбовцями: солдат ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), сапер ІНФОРМАЦІЯ_13. Рахується зникли безвісти (з.б.а.с 12).
09.03.2024 року зареєстроване кримінальне провадження №12024100070000494 за ч. 1 ст. 115 КК України із наступною фабулою: з 25.02.2024 року не виходить на зв`язок син заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_5 та проходив службу біля населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області (а.с. 16).
Дані стосовно зникнення ОСОБА_3 внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с. 9-10).
Обставини, які дають можливість припустити смерть ОСОБА_3 , підтверджуються також наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 (а.с. 21-22, з.б.а.с. 18).
Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року в справі №755/11021/22 викладено наступні висновки:
2. Ключовим питанням, яке належало вирішити Великій Палаті Верховного Суду у цій справі, було визначення моменту, з якого потрібно починати відлік шестимісячного строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), для оголошення фізичної особи померлою.
3. Велика Палата Верховного Суду за результатами вирішення окресленого правового питання дійшла переконання, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
38. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
39. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
40. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
41. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
42. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
43. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
44. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
45. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
46. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
47. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
48. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
49. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
50. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
51. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
52. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
53. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
54. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
55. Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
56. Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
57. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
58. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
59. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
60. Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
61. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
62. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
63. Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.
64. У Цивільному кодексі Української РСР 1963 року був подібний припис: відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу військовослужбовець або інший громадянин, який пропав без вісті в зв`язку з воєнними діями, може бути в судовому порядку оголошений померлим не раніше, ніж після закінчення двох років з дня закінчення воєнних дій.
65. Подібне регулювання у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року склалося після Другої світової війни. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
66. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
67. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
68. За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року.
69. Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.
70. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
71. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
72. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
73. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
74. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
75. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
76. Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
77. Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.
78. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
79. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
80. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
82. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
83. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
85. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
86. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
87. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).
88. Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
89. У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 - 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).
90. За висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).
91. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).
92. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.
93. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
94. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
95. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
96. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
99. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
100. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
122. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України).
123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
У цій справі, з огляду на наявні письмові докази, судом встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_3 зник безвісті 02.03.2024 року в районі с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, за обставин, які з великою ймовірністю загрожували його життю та наявні підстави обґрунтовано припустити, що ОСОБА_3 загинув саме ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, оскільки його зникнення безвісти відбулось під час виконання ним бойового завдання група військовослужбовців на чолі з солдатом ОСОБА_3 потрапила під мінометний обстріл противника та зазнала удару FPV дрона.
За змістом Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р. № 987), с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області: дата початку бойових дій - 24.02.2022; дата завершення бойових дій - 18.02.2025.
Таким чином, станом на час вирішення цієї справи, із часу закінчення активних бойових дії на території с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області минув 1 рік та майже 5 місяців, що в сукупності з вище наведеним дає підстави суду для оголошення ОСОБА_3 померлим.
Оскільки у даній справі встановлене місце ймовірної загибелі ОСОБА_3 (с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області) та дата ймовірної фактичної загибелі ОСОБА_3 , останній має бути оголошений померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, що є важливим як для відрахування строку для оголошення фізичної особи померлою, так і для здійснення державної реєстрації смерті особи органами державної реєстрації актів цивільного стану.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 89, 259, 293, 294, 305-308, 354, 355 ЦК України, ст. 46 ЦК України, Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», суд, - 

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва (РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 10.12.1996 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві), сапера ІНФОРМАЦІЯ_14 солдата Військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Іванівське, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області під час виконання військового обов`язку в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 22.07.2026 року.

Суддя - 

Присяжні -