МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 р.  	№ 400/1183/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 	
до	1) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,  вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,   2) Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,  вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, 25009, 	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2025 №143250024923, зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до адміністративного суду із вимогами:
- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від 18.12.2025 № 143250024923;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 04.01.1993 до 01.03.1993, з 02.03.1993 до 01.10.1996, з 02.10.1996 до 31.12.2000 та прийняти рішення, з урахуванням висновків судуу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи 04.01.1993 по 01.03.1993, оскільки дата наказу про звільнення з роботи (26.02.1992) не відповідає даті звільнення; з 02.03.1993 по 01.10.1996, оскільки виправлення в номері наказу про звільнення; з 02.10.1996 по 31.12.2000 – дописано дату звільнення та дату наказу про звільнення.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. В письмовому відзиві на позов зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.Страховий стаж позивача становить 28 років 09 місяців 21 день. Згідно наданих позивачем документів до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книги НОМЕР_1 , оскільки трудова книга оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відзив не надіслав, проти позову не заперечив.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
12.12.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ЗУ від 09.07.2003 №1058/IV).
Заява позивача про призначення пенсії була опрацьована за принципом екстериторіальності.
Рішення про призначення пенсії за віком позивачу було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Рішенням від 18.12.2025 № 143250024923 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.01.1993 до 01.03.1993, оскільки дата наказу про звільнення з роботи (26.02.1992) не відповідає даті звільнення; з 02.03.1993 до 01.10.1996, оскільки виправлення в номері наказу про звільнення; з 02.10.1996 до 31.12.2000 – дописано дату звільнення та дату наказу про звільнення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, розповсюдження даної постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 міститься запис про його роботу у період з 04.01.1993 до 01.03.1993 на посаді комерційного агенту у ТОВ "Далекс", з 02.03.1993 до 01.10.1996 на посаді комерційного директора у ТОВ "ЮКОМ", з 02.10.1996 до 31.12.2000 на посаді комерційного директора у ТОВ "ВВВ".
Щодо посилання відповідача на те, що вказані періоди роботи не зараховані до страхового стажу, оскільки дата наказу про звільнення з роботи не відповідає даті звільнення, виправлення в номері наказу про звільнення, дописано дату звільнення та дату наказу про звільнення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Такий висновок відповідачів є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, доводи відповідача щодо порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, суд не може брати до уваги, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.
При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що право особи на пенсію гарантоване Конституцією і законами України, пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.
Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку таких документів не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.
Враховуючи викладене, період роботи позивача з 04.01.1993 до 01.03.1993, з 02.03.1993 до 01.10.1996, з 02.10.1996 до 31.12.2000 відповідачем протиправно не було зараховано до його страхового стажу під час призначення пенсії за віком.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд, використовуючи повноваження, передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1064,96 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 18.12.2025 № 143250024923.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, код 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди його роботи згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 з 04.01.1993 до 01.03.1993, з 02.03.1993 до 01.10.1996, з 02.10.1996 до 31.12.2000 та повторно розглянути його заяву від 12.12.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 532,48 (п`ятсот тридцять дві грн сорок вісім коп) гривень.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 532,48 (п`ятсот тридцять дві грн сорок вісім коп) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 22.07.2026. 

Суддя Н.О. Бульба