Справа № 444/2459/26
Провадження № 2/444/1878/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Зеліско Р. Й.
секретар судового засідання Мамедова Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И В : 
Позивач ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Просить суд  зменшити розмір аліментів, визначених судовим наказом від 17.03.2026, з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття; визначити спосіб сплати аліментів шляхом перерахування коштів на особистий банківський рахунок дитини з підстав зазначених у позові.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін у справі.
Відповідач в судове засідання не прибула, однак 19.06.2026 року надала на адресу суду відзив на позовну заяву у якому щодо позовних вимог заперечила. Просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Справу просить слухати у її відсутності, про що подала відповідну заяву 06.07.2026 року. 
Позивач надав на адресу суду 22.06.2026 року відповідь на відзив. Просить врахувати її при винесенні рішення. Позовні вимоги задоволити. Справу слухати у його відсутності.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 82 ЦПК України встановлює підстави звільнення від доказування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено з матеріалів справи, а саме з копії судового наказу виданого 17.03.2026 року Жовківським районним судом Львівської області (а.с. 3) вирішено стягувати з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь заявниці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )аліменти на неповнолітню дитину, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме 16 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах суми платежу за один місяць. Стягнено з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 332 грн 80 коп, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Судовий наказ не оскаржувався та набрав законної сили.
Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.
У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних для цього обставин.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
З матеріалів справи встановлено, що позивач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у В/ч НОМЕР_3 (по мобілізації), що видно з довідки за № 571 від 22.05.2026 року (а.с. 14).
ОСОБА_1 (позивач у справі) отримує стабільний дохід, що видно з виписок по картковому рахунку (а.с. 15-28). 
Однак, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів до матеріалів справи не долучено.
Суд враховує, що розмір аліментів визначений у рішенні суду гарантований для забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини сторін.
Нормами Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, яке батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише мінімальні розміри аліментів.
При визначенні конкретного розміру аліментів на кожну дитину враховується ряд обставин та факторів, які визначені, зокрема, ст. 182 Сімейного кодексу України (стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи утриманців, наявність, майна та майнових прав тощо).
При цьому, для визначення розміру аліментів, який батьки (один з батьків) повинен сплачувати на утримання конкретної дитини, в тому числі і для вирішення питання про зменшення їх розміру, обов`язково слід встановити матеріальних стан, зокрема, доходи платника аліментів.
Щодо доводів позивача про те, що місячний розмір аліментів, який стягується з позивача на утримання дитини є великий, то суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Отже, відповідно до змісту наведеної норми, прожитковий мінімум як певна вартісна величина, яка виражається в грошовому розмірі, передбачає лише мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, які забезпечують функціонування організму дитини.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тобто, пріоритетним є саме гармонійний розвиток дитини.
Оцінивши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що такі не є належними та достатніми, в розумінні ст. ст. 77, 80 ЦПК України, оскільки такі не підтверджують факт зміни матеріального чи сімейного стану позивача.
Суд зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи документи не доводять зміну його майнового стану, а тому, враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що не може сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина.
Відтак, аналізуючи зібрані в справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд дійшов висновку про те, що належних та достатніх доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, позивачем суду не надано. 
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, а також враховуючи те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, необхідному та достатьому для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
У зв"язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити.
Керуючись ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст. ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У позовній вимозі ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом від 17.03.2026 року, з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття; визначити спосіб сплати аліментів шляхом перерахування коштів на особистий банківський рахунок дитини- відмовити.

У позовній вимозі ОСОБА_1 про визначення способу сплати аліментів шляхом перерахування коштів на особистий банківський рахунок дитини- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.арга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 07.07.2026 року.

Суддя:      Зеліско Р. Й.