Провадження № 1-кс/742/789/26 
Єдиний унікальний № 742/3929/26 

У Х В А Л А
іменем України
07 серпня 2026 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Прилуки клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення на потерпілу ОСОБА_4 грошового стягнення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024275420000397 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України,
УСТАНОВИВ:
14.07.2026 прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 подано до суду клопотання про накладення на потерпілу ОСОБА_4 грошового стягнення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024275420000397 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні сектору дізнання Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024275420000397 від 07.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України. Досудове розслідування здійснюється за фактом надходження письмової заяви ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та працювала апаратником гашення вапна в ТЕЦ АТ «Линовицький цукрокомбінат «Красний». Згідно із заявою, 06.12.2024 під час перебування на робочому місці та проведення очищення лінії подачі сумішей вапна в ТЕЦ АТ «Линовицький цукрокомбінат «Красний» вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани тім`яної ділянки голови. Постановою дізнавача сектору дізнання від 28.04.2026 призначено судову експертизу безпеки життєдіяльності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 02.06.2026 від експерта КНДІСЕ надійшло письмове клопотання про надання додаткових матеріалів, для отримання яких, зокрема, необхідно провести відповідні слідчі (процесуальні) дії за участю потерпілої ОСОБА_4 . З метою забезпечення повного та об`єктивного досудового розслідування старший дізнавач ОСОБА_5 прибула за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для вручення їй повістки про виклик на 03.07.2026 та 06.07.2026. Як зазначає прокурор у клопотанні, потерпіла ОСОБА_4 для отримання повістки до працівника органу досудового розслідування не вийшла. Натомість із домоволодіння вийшов її цивільний чоловік — ОСОБА_6 , який категорично відмовився від отримання повістки про виклик потерпілої до прокурора для проведення допиту. За твердженням прокурора, ОСОБА_6 було роз`яснено зміст повістки, зокрема повідомлено дату, час та місце явки ОСОБА_4 для проведення допиту як потерпілої у межах зазначеного кримінального провадження. Прокурор зазначає, що потерпіла ОСОБА_4 не прибула до дізнавача у визначені дату, час та місце, а також не повідомила про причини свого неприбуття. При цьому замість себе вона направила свого цивільного чоловіка — ОСОБА_6 , який відмовився від отримання повістки, посилаючись на те, що повістка вручалася неуповноваженою особою та у невстановленому для її вручення місці. На думку прокурора, такими діями потерпіла порушила обов`язок, передбачений п.1 ч.2 ст. 66 КПК України. Посилаючись на те, що потерпіла ОСОБА_4 , будучи, на думку прокурора, завчасно та у встановленому КПК України порядку повідомленою про необхідність явки до прокурора для проведення допиту 03.07.2026 та 06.07.2026, без поважних причин не з`явилася та не повідомила про причини свого неприбуття, прокурор просить накласти на неї грошове стягнення у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просила його задовольнити. При цьому прокурор пояснила, що в рамках даного кримінального провадження дізнавачем призначено судову експертизу безпеки життєдіяльності з метою встановлення винних осіб, зокрема визначення особи, яка допустила порушення правил безпеки на виробництві, а також відповідальної за їх дотримання особи. За твердженням прокурора, без проведення зазначеної експертизи встановити істину у кримінальному провадженні неможливо. У подальшому від експерта надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, з якого вбачається, що у матеріалах кримінального провадження наявні суперечності, у зв`язку з чим виникла необхідність у проведенні додаткових слідчих дій за участю потерпілої ОСОБА_4 , зокрема слідчого експерименту. Прокурор зазначила, що на телефонні дзвінки потерпіла не реагувала, у зв`язку з чим 23.06.2026 працівниками поліції було здійснено виїзд за місцем її проживання з метою вручення повістки про виклик ОСОБА_4 на 03.072026 та 06.07.2026 до органу досудового розслідування. До працівників поліції вийшов ОСОБА_6 , який, за поясненнями прокурора, є цивільним чоловіком потерпілої, та відмовився від отримання повістки, посилаючись на власне трактування норм кримінального процесуального законодавства, а саме на те, що дізнавач нібито не є уповноваженою особою на вручення повістки, а також на те, що повістка може бути вручена виключно у службовому кабінеті. Крім того, прокурор повідомила, що 21.07.2026 працівниками поліції здійснено виїзд за місцем роботи потерпілої з метою вручення їй повісток про необхідність явки до органу досудового розслідування на 24.07.2026 та 27.07.2026. Зазначені повістки потерпілій у присутності роботодавця було оголошено вголос, однак від їх отримання ОСОБА_4 відмовилася. Прокурор також зазначила, що за наслідками приїзду працівників поліції за місцем роботи потерпілої ОСОБА_6 направив до Генерального прокурора заяву про вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. За результатами її розгляду у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР було відмовлено. З огляду на викладене прокурор вважає, що дії потерпілої ОСОБА_4 мають характер явного ухилення від явки для проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій, що перешкоджає проведенню досудового розслідування, а тому просила накласти на потерпілу грошове стягнення з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки.
Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 146 КПК України неприбуття особи, яка була викликана для розгляду питання про накладення грошового стягнення, не перешкоджає розгляду цього питання.
Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали, надані на обґрунтування клопотання, та наддавши їм оцінку в їх сукупності, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності технічної можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Згідно з ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Відповідно до ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.
Згідно з ч.2 ст. 144 КПК України грошове стягнення накладається: під час досудового розслідування – ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого, прокурора чи за власною ініціативою.
Згідно з ч.3 ст. 146 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення. Копія відповідної ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надсилається особі, на яку було накладено грошове стягнення.
В ході розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024275420000397 від 07.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України. Досудове розслідування здійснюється за фактом надходження письмової заяви ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та працювала апаратником гашення вапна в ТЕЦ АТ «Линовицький цукрокомбінат «Красний».
Постановою дізнавача сектору дізнання Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 28.04.2026 призначено судову експертизу безпеки життєдіяльності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
02.06.2026 від експерта КНДІСЕ надійшло письмове клопотання про надання додаткових матеріалів, для отримання яких, зокрема, необхідно провести відповідні слідчі (процесуальні) дії за участю потерпілої ОСОБА_4 .
До матеріалів клопотання долучено копії повісток про виклик ОСОБА_4 03.07.2026 та 06.07.2026 до Прилуцької окружної прокуратури для проведення допиту в якості потерпілої.
Також долучено диск з відеозаписом від 23.06.2026 про здійснення виїзду працівників поліції за місцем проживання ОСОБА_4 з метою вручення їй повісток на 03.07.2026 та 06.07.2026. Згідно вказаного відео, до працівників поліції вийшов ОСОБА_6 , який відмовився від отримання повістки, посилаючись нате, що дізнавач нібито не є уповноваженою особою на вручення повістки, а також на те, що повістка може бути вручена виключно у службовому кабінеті.
Крім того, прокурором в ході судового розгляду вказаного клопотання долучено відеозапис подій за 21.07.2026, згідно якого вбачається, що працівниками поліції здійснено виїзд за місцем роботи потерпілої з метою вручення їй повісток про необхідність явки до органу досудового розслідування на 24.07.2026 та 27.07.2026. Зазначені повістки потерпілій у присутності роботодавця було оголошено вголос, однак від їх отримання ОСОБА_4 відмовилася.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 КПК України обов`язковою передумовою накладення на потерпілого грошового стягнення є встановлення факту його належного виклику у встановленому цим Кодексом порядку, наявності підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, а також безпідставного неприбуття за таким викликом або неповідомлення про причини свого неприбуття.
Зі змісту поданого прокурором клопотання вбачається, що підставою для його звернення до суду були обставини, пов`язані з неявкою потерпілої ОСОБА_4 за викликами на 03.07.2026 та 06.07.2026.
При цьому на момент звернення до суду - 14.07.2026, стороною обвинувачення на підтвердження належного виклику потерпілої були надані, зокрема, копії повісток про виклик на зазначені дати та відомості про спробу їх вручення за місцем проживання потерпілої.
Як убачається з матеріалів клопотання, безпосередньо потерпілій ОСОБА_4 зазначені повістки не вручалися. За твердженням прокурора, за місцем її проживання працівниками органу досудового розслідування було здійснено спробу вручення повістки, однак потерпіла для її отримання не вийшла, а ОСОБА_6 від отримання повістки відмовився.
Таким чином, на момент звернення прокурора до суду матеріали клопотання не містили належного підтвердження того, що ОСОБА_4 отримала повістки про виклик на 03.07.2026 та 06.07.2026 або була ознайомлена з їх змістом іншим шляхом у розумінні ст. 136 КПК України.
Саме по собі повідомлення ОСОБА_6 змісту повісток не може безумовно свідчити про належне повідомлення потерпілої, оскільки з матеріалів клопотання не вбачається, що зазначена особа отримала повістку від імені потерпілої або що на момент здійснення виклику були наявні передбачені ч.2 ст. 135 КПК України умови для вручення повістки іншій особі.
Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ч.1 ст. 145 КПК України саме у клопотанні про накладення грошового стягнення мають бути зазначені обставини, за яких особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок, та відомості, які підтверджують його невиконання. До такого клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий або прокурор обґрунтовує свої доводи.
Отже, при вирішенні питання про накладення грошового стягнення слідчий суддя перевіряє наявність передбачених законом підстав, які існували на час звернення з відповідним клопотанням, та оцінює докази, надані на їх підтвердження.
Разом із тим під час судового розгляду прокурором були надані додаткові матеріали, зокрема відеозапис подій від 21.07.2026, на якому, за твердженням сторони обвинувачення, зафіксовано оголошення потерпілій ОСОБА_4 змісту повісток про виклик на 24.07.2026 та 27.07.2026, а також її відмову від отримання таких повісток.
Слідчий суддя бере до уваги зазначені матеріали та не залишає їх поза увагою при оцінці доводів прокурора. Водночас такі матеріали не можуть бути покладені в основу висновку про наявність підстав для накладення грошового стягнення за неявку потерпілої за викликами на 03.07.2026 та 06.07.2026, оскільки обставини, зафіксовані на відеозаписі від 21.07.2026, виникли вже після подання прокурором клопотання до суду.
Більше того, зазначений відеозапис стосується інших викликів потерпілої - на 24.07.2026 та 27.07.2026, тобто дат, які настали після звернення прокурора до суду 14.07.2026. Відповідно, неявка потерпілої за такими викликами не могла бути обставиною, яка стала підставою для подання клопотання від 14.07.2026.
За таких обставин надані прокурором під час судового розгляду додаткові матеріали можуть свідчити про подальші взаємовідносини потерпілої з органом досудового розслідування та її подальшу поведінку щодо викликів, однак не усувають відсутності належних доказів, які б підтверджували факт належного виклику ОСОБА_4 на 03.07.2026 та 06.07.2026 на момент звернення прокурора з клопотанням.
При цьому сам факт того, що після подання клопотання прокурором були здійснені додаткові спроби викликати потерпілу та встановлено її відмову від отримання інших повісток, не може ретроспективно підтверджувати належність попередніх викликів.
Слідчий суддя також не може в межах розгляду поданого 14.07.2026 клопотання вирішувати питання про накладення грошового стягнення за неприбуття потерпілої за викликами на 24.07.2026 та 27.07.2026, оскільки такі обставини не були та об`єктивно не могли бути предметом первісного клопотання на момент його подання.
Посилання прокурора на те, що поведінка потерпілої має характер явного ухилення від явки для проведення процесуальних дій, також не є самостійною та достатньою підставою для накладення грошового стягнення. Для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження необхідно встановити конкретний факт невиконання потерпілою покладеного на неї процесуального обов`язку за конкретним належним викликом без поважних причин.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що наданими на момент звернення з клопотанням матеріалами не доведено належного повідомлення потерпілої ОСОБА_4 про виклик на 03.07.2026 та 06.07.2026, а тому не встановлено необхідної сукупності обставин, передбачених ч.1 ст. 139, ст. 144 та ч.3 ст. 146 КПК України, для накладення на неї грошового стягнення.
Надані прокурором після звернення до суду додаткові матеріали, зокрема відеозапис від 21.07.2026, зазначеного висновку не спростовують, оскільки стосуються інших викликів, здійснених уже після подання клопотання, та інших дат можливої неявки потерпілої.
При цьому слідчий суддя звертає увагу, що наведений висновок не перешкоджає стороні обвинувачення у разі подальшого невиконання потерпілою процесуальних обов`язків та за наявності передбачених КПК України підстав звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням, обґрунтованим новими обставинами та належними доказами.
За таких обставин у задоволенні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення на потерпілу ОСОБА_4 грошового стягнення слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст.42, 136, 138, 139, 144, 146 КПК України, слідчий суддя
постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення на потерпілу ОСОБА_4 грошового стягнення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024275420000397 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України – відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. 

Слідчий суддя ОСОБА_7