ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/97/24 | Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/324/26 | Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.309 КК України |

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі: 

Головуючої -        ОСОБА_2  
Суддів -          ОСОБА_3 ,          ОСОБА_4 ,  
при секретарі — ОСОБА_5 
з участю: 
прокурора — ОСОБА_6 
захисника — ОСОБА_7 
обвинуваченого - ОСОБА_8   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора Чортківської окружної прокуратури на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2026 року, -

Встановила:
Цим вироком 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2023 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, за ч. 2 ст. 309 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року, у справі № 607/12138/25, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання, строк його перебування під вартою з 22.07.2023 року по 14.08.2024 року.
Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Згідно вироку суду, на початку липня 2023 року у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та подальше зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, всупереч ст. ст. 7., 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та постанови Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, якою затверджено Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, на початку липня 2023 року придбав для власного споживання у неветановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб -метадон, який в подальшому приніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав зберігати в одній із кімнат вказаної квартири.
В подальшому, ОСОБА_8 в середині липня 2023 року, вищевказаний наркотичний засіб, який знаходився у п`яти поліетиленових згортках, діючи умисно, помістив у шов власної куртки та продовжив зберігати за вищевказаною адресою для власного споживання.
Надалі, продовжуючи свою протиправну діяльність, на початку серпня 2023 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в Державній установі «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», що знаходиться у м. Чортків, вул. Лесі Українки, буд. З, в ході телефонної розмови із своїм племінником ОСОБА_9 , вказав останньому на необхідність передачі йому, засобами поштового зв`язку, посилку з його особистими речами, в тому числі куртки у шві якої знаходились п`ять поліетиленових згортків з порошкоподібною речовиною, яка містить метадон, обіг якої обмежено, про що не було відомо ОСОБА_9 .
В подальшому, 13.08.2023 ОСОБА_9 , на прохання ОСОБА_8 , перебуваючи у відділенні №9 ТОВ «Нова Пошта» м. Тернопіль, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Генерала Мирона Тарнавського, 32, прим. 146, відправив до Державної Установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», що знаходиться у м. Чортків, вул. Лесі Українки, 3, на ім`я ОСОБА_8 , посилку з сеобистими речами останнього, при огляді якої, що проводився в приміщенні Державної Установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26), 14.08.2023 близько вказаної установи виявлено у шві куртки п`ять поліетиленових згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка місти-ц, метадон, та відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою - 0, 06952 грама. 
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 , передбачена ч. 2 ст. 309 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду змінити та призначити  ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року у виді 5 (п`яти) років 3 місяців позбавлення волі і строк відбуття покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання, виключивши із резолютивної частини вироку посилання про зарахування строку його перебування під вартою з 22.07.2023 року по 14.08.2024 року. 
Вказані вимоги мотивує тим, що судом помилково зараховано у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення, оскільки запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався, а був обраний у іншому кримінальному провадженні, що було в подальшому закрито ухвалою суду від 14.08.2024 року.
Також вказує, що судом неправильно застосовано ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки нею не передбачено до покарання призначеного за новим вироком частково приєднувати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а можливо тільки визначати остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. 
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній,  обвинуваченого та захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_8  у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Що ж стосується призначеної міри покарання  ОСОБА_8  за ч. 2 ст. 309 КК України, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання  ОСОБА_8 , належно мотивував своє рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі. 
Так, суд першої інстанції, призначаючи  ОСОБА_8  покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, наявнясть обставин, що пом`якшують покарання — щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. 
Разом з тим, місцевий суд помилково зарахував ОСОБА_8 строк його перебування під вартою з 22.07.2023 року по 14.08.2024 року.
Так, у даному кримінальному провадженні № 12023216110000211 від 14.08.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України  ОСОБА_8 не затримувався і запобіжний захід щодо нього не застосовувався, оскільки на той момент він перебував у ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26).
Водночас запобіжний захід у виді тримання під вартою було застосовано щодо  ОСОБА_8  22.07.2023 року у іншому кримінальному провадженні №12023211040001735 за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.102).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2024 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України і обвинуваченого було звільнено з-під варти.
Згідно усталеної практики ККС ВС не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Аналізуючи вищенаведене, перебування засудженого в установі попереднього ув`язнення в іншому кримінальному провадженні, яке в подальшому було закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, не є підставою для зарахування йому зазначеного строку як попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК у межах кримінального провадження, що переглядається.
Також, суд враховує те, що обвинувачений  ОСОБА_8  вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року засуджений за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. 
Враховуючи викладене, слід застосувати ч.4 ст.70 КК України, відповідно до якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. 
Оскільки, кримінальне правопорушення вчинено  ОСОБА_8  до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати покарання, призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року.
Відповідно до ч.1 ст.535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що початок строку відбуття покарання  ОСОБА_8  належить змінити та рахувати його з моменту звернення вироку до виконання, чим задовольнити апеляційну скаргу прокурора. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 420 КПК України, колегія суддів, - 

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Чортківської окружної прокуратури на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2026 року — задовольнити.
Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2026 року — змінити.
Вважати  ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням йому покарання за даним кримінальними правопорушенням у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на зарахування обвинуваченому в строк відбування покарання, строк його перебування під вартою з 22.07.2023 року по 14.08.2024 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий 
Судді