Справа № 490/5518/26
н\п 2-о/490/195/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Зубко Б.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява представниці заявника ОСОБА_1 - адвоката Коренко Т.В., заінтересована особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, 
В заяві ОСОБА_1 заявлено вимоги про: встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Ордера №172 від 27.01.1984 року на право зайняття 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів № 725 від 13 липня 1984 року «Про заселення 9-поверхового 144-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 » в частині, що стосується заселення квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви зазначено, що заявник на підставі рішення виконкому Миколаївської міської Ради народних депутатів від 13 липня 1984 року № 725 «Про заселення 9-поверхового 144-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 » був заселений з родиною у квартиру АДРЕСА_4 . Однак при оформленні даного рішення виконкому Миколаївської міської Ради народних депутатів від 13 липня 1984 року було допущено технічну помилку в по батькові заявника, а саме замість: " ОСОБА_1 " зазначено - " ОСОБА_1 ".
27.01.1984 року було видано ордер № 172 на право зайняття 3-кімнатної, загальною площею 36.49 кв. м., квартири АДРЕСА_4 . Однак при оформленні ордера також було допущено технічну помилку в по батькові заявника, а саме замість: « ОСОБА_1 » зазначено « ОСОБА_1 ».
Наявність даної помилки позбавляє заявника права розпорядитись своїм нерухомим майном, а саме приватизувати квартиру у зв`язку з чим заявник змушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права.
За таких обставин заявник був змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, а саме Ордера №172 від 27.01.1984 року та Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів № 725 від 13 липня 1984 року, адже допущена помилка перешкоджає йому вільно розпоряджатися своєю власністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
17.06.2026 року матеріали справи передані на розгляд судді.
Ухвалою судді від 22 червня 2026 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
06.07.2026 року до суду надійшли додаткові пояснення від представниці заінтересованої особи Миколавїської міської ради – Коновал Д.О., в яких зазначено, що ордер на жиле приміщення є правовстановлюючим документом, який посвідчував право користування житлом та був підставою для укладення договору найму. Разом із тим рішення виконавчого комітету № 725 від 13 липня 1984 року є актом індивідуальної дії, який після його виконання вичерпав свою дію, а тому не є правовстановлюючим документом у розумінні статті 315 ЦПК України. Крім того остання просила розглядати справу за відсутності представника Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, за наявними в матеріалах справи документами.
16.07.2026 року від представниці заявника, адвоката Коренко Т.В., надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, відповідно до якої остання просила вимогу про встановлення факту належності рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів № 725 від 13 липня 1984 року залишити без розгляду, а вимогу щодо встановлення факту належності ордера № 172 підтримала у повному обсязі.
Враховуючи наведене вище, розгляд справи проводиться за відсутності сторін та відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.07.2026 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в частині вимог про встановлення факту належності рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів № 725 від 13 липня 1984 року, залишено без розгляду.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом досліджено копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 25.12.1997 Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , заявник записаний як ОСОБА_1 , його батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_3 .
Аналогічне написання міститься також у копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , виданого 16.08.2011 року, довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №579242 та у трудовій книжці від 23.07.1974 року ОСОБА_1 .
Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22.12.1977 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3269, призвіще дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».
Згідно до копії свідоцтва про народження дітей — доньки ОСОБА_6 , серії НОМЕР_6 , виданого 16.07.1981 року та сина ОСОБА_7 , серії НОМЕР_7 , виданого 19.08.1978 року,— батьками зазначені: батько – ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .
Відповідно до копії архівного витягу, в якому міститься рішення виконкому Миколаївської міської Ради народних депутатів від 13 липня 1984 року № 725 «Про заселення 9-поверхового 144-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 » ОСОБА_1 був заселений з родиною у квартиру АДРЕСА_4 .
Відповідно до копії ордера № 172 від 27.01.1984 року, ОСОБА_1 та його сім`ї, було надано право на зайняття 3-кімнат, загальною площею 36.49 кв. м., квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до копії договору №363332 від 04.11.2000 року, про надання послуг з газопостачання, за адресою АДРЕСА_5 , споживачем вказаний ОСОБА_1 .
Відповідно до копії Витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №19.04-06/5678/2026 від 30.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства".
Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України, реєстраційного номера облікової картки платника податків, свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення, трудової книжки та інших письмових доказів прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені як ОСОБА_1 .
Із свідоцтва про народження заявника вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 , що підтверджує правильність написання по батькові заявника саме як « ОСОБА_12 ».
Також судом встановлено, що ордер № 172 на право зайняття житлового приміщення виданий на ім`я « ОСОБА_1 » щодо квартири АДРЕСА_4 .
Із копії паспорта заявника, витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, будинкової книги та інших матеріалів справи вбачається, що заявник зареєстрований та тривалий час проживає саме у квартирі АДРЕСА_4 .
Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та взаємопов`язаними між собою. Вони підтверджують, що ордер № 172 був виданий саме заявнику, а розбіжність у написанні його по батькові виникла під час оформлення документа та має очевидний технічний характер.
Суд бере до уваги, що всі інші ідентифікуючі відомості, зазначені в ордері, а саме прізвище, ім`я, адреса житлового приміщення, склад сім`ї та інші дані, відповідають особі заявника.
На підставі досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні по батькові заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , у свідоцтві про народження та паспорті де зазначені правильні прізвище, ім`я та по батькові – « ОСОБА_1 " та у Ордері №172 від 27.01.1984 року на право зайняття 3-кімнатної квартири АДРЕСА_4 , в якому помилково зазначено " ОСОБА_13 ", тобто неправильно вказано по батькові заявника - " ОСОБА_13 ", замість вірного - " ОСОБА_12 ".
За такого, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 та особа, на ім`я якої видано ордер про право на зайняття 3-кімнатної квартири, є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, та що під час виготовлення правовстановлюючого документа було допущено орфографічну помилку при написанні по батькові власника квартири.
Обставини, які спростовують заяву ОСОБА_1 в процесі судового розгляду у справі, не встановлені.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для можливості реалізації заявницею права на вільне володіння та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) заінтересована особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради (код ЄДРПОУ: 04056612) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) Ордера №172 від 27.01.1984 року на право зайняття 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.