Справа № 639/5459/26
Провадження № 1-кп/639/391/26

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року       м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026221210000298 від 31.03.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Краснограда Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який на час вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходив військову службу на посаді головного сержанта - командира 1 кулеметного відділення 1 кулеметного взводу стрілецької спеціалізованої роти «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні старший сержант, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 21.07.2017 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 06.10.2017 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, 14.12.2020 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
- 03.09.2021 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;
- 23.09.2024 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, звільнений 26.02.2025 з державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2025 відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця смт Пісочин Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який на час вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ,перебував у розпорядженні командира військової частини, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 29.07.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 16.07.2024 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
- 21.10.2024 Жовтневим районним судом міста Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 18.02.2025 з державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» на підставі ухвали Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2025 відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , яка діє на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 06.05.2026,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 31.03.2026 № 5-20-2026-002610,
захисника - адвоката ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 31.03.2026 № 5-20-2026-002609,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин проти власності за таких обставин: 
Так, ОСОБА_3 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , на посаді головного сержанта - командира 1 кулеметного відділення 1 кулеметного взводу стрілецької спеціалізованої роти « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Крім того, ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , на даний час перебуває в розпорядженні командира вказаної військової частини.
Відповідно до приписів статей 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються військовослужбовцями, які проходять військову службу. Вимоги статей 17, 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують ОСОБА_3 та ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог статей 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинні свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022.
Так, 31.03.2026 ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 перебували у приміщенні літньої кухні приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово проживали з 27.03.2026 на підставі усної домовленості з власницею будинку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Близько 13 год 50 хв 31.03.2026 потерпіла ОСОБА_6 прибула до зазначеного домоволодіння, з метою обговорення питання виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у зв`язку із закінченням строку їх проживання. При собі вона мала гаманець сірого кольору, в якому знаходились грошові кошти у сумі 50 доларів США та 500 гривень, дві банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», а також мобільний телефон «Samsung Galaxy А32».
Під час розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились залишити житло та почали вимагати можливості подальшого безоплатного проживання. Отримавши відмову, потерпіла ОСОБА_6 запропонувала викликати останнім таксі за власний рахунок. У цей час вона самостійно розблокувала свій мобільний телефон та увійшла до мобільного застосунку «Приват24», ввівши відповідний пароль.
Побачивши інформацію про наявність грошових коштів на рахунку потерпілої ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння її майном, шляхом вчинення розбійного нападу, до реалізації якого він залучив ОСОБА_4 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з метою подолання опору потерпілої, а також достовірно знаючи про дію на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України №40/2026 від 12.01.2026, ОСОБА_3 раптово, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 .
Надалі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_3 застосував до потерпілої ОСОБА_6 фізичне насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, а саме: почав душити останню, обхвативши її горло ліктьовим суглобом своєї правої руки, створюючи реальну загрозу її життю, для того, щоб в подальшому дізнатись пароль від її кредитної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», з метою заволодіння її грошовими коштами, що знаходилися на рахунку.
У цей час ОСОБА_4 , діючи узгоджено зі ОСОБА_3 , перебував поруч, контролював розвиток подій, надавав співучаснику усні вказівки та в подальшому наніс потерпілій ОСОБА_6 удари милицею, яку тримав у правій руці, в область голови та живота.
Після цього потерпіла ОСОБА_6 розпочала чинити супротив останнім та змогла вирватися, вибігти з літньої кухні у двір свого домоволодіння та перелізти через паркан на територію сусіднього домоволодіння.
У результаті вчинених протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців у лобній ділянці голови ліворуч та в ділянці правого ліктя, садна на шиї, на правій кисті у основи першого пальця та лівій кисті на 2-му та 5-му пальці, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-448/2026 від 01.04.2026.
Далі ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , у цей час побачив у дворі домоволодіння пакет, що стояв на землі біля господарської будівлі, та вирішив заволодіти речами, які перебувають у ньому. Побачивши в пакеті гаманець, належний потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вирішив заволодіти його вмістом.
Реалізуючи свої незаконні дії, діючи з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_3 , відкривши гаманець потерпілої, побачив, що в ньому перебувають грошові кошти в сумі 50 доларів США, 500 грн та банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», які останній дістав та поклав до себе у кишеню штанів вдягнутих на ньому, при цьому сповістивши про це ОСОБА_4 , який перебував в цей час поруч із хвірткою до входу на територію вказаного домоволодіння.
У результаті вчинених злочинних, протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи мобільним телефоном SAMSUNG GALAXY A32 5G (модель SM-A326B/DS) 4/64 ГБ, вартістю 2616,33 грн, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-26/11230-ТВ від 08.05.2026, грошовими коштами у сумі 50 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 31.03.2026 складає 2189,77 грн та 500 гривень, а також двома банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк», які належали потерпілій ОСОБА_6 , завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5306,10 грн, з яких 2689,77 грн це грошові кошти.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

ІІ. Позиція обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ними покази
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті.
Пред`явлений представником потерпілої ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково на суму 200 000 грн, посилаючись на той факт, що заявлена до відшкодування моральна шкоди у розмірі 400 000 грн є явно завищеною.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3  надав показання, що за три дні до події кримінального правопорушення він зустрівся з побратимом ОСОБА_10 , з яким разом проходили військову службу. Вирішили відсвяткувати зустріч, для чого зняли у потерпілої ОСОБА_6 будинок подобово, в якому три дні проживали, розпивали алкогольні напої та святкували. 31.03.2026 прийшла власниця будинку ОСОБА_6 , для отримання оплати за додатковий строк проживання. В цей час вони з ОСОБА_4 перебували в будинку, обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_6 побачила безлад, який вони влаштували в будинку, то сказала їм виселятися та викликала для них таксі. Також потерпіла казала, що вона зателефонує командиру їх військової частини та повідомить йому про це. В той час, коли потерпіла ОСОБА_6 користувалася своїм телефоном та заходила в застосунок «ПриватБанку» для оплати таксі, вони з ОСОБА_4 побачили, що в неї на рахунку є грошові кошти у сумі 66 000 грн. Після цього вони з ОСОБА_4 переглянулися між собою, він ( ОСОБА_3 ) підійшов до потерпілої, обхватив її за шию ліктьовим суглобом та почав душити, щоб вона віддала йому мобільний телефон. Надалі потерпіла ОСОБА_6 все ж віддала йому свій мобільний телефон, однак не повідомила пароль, у зв`язку з чим ОСОБА_4 двічі ударив потерпілу костилем. Куди прийшлися ці удари, він не бачив. Вказані злочинні дії разом з ОСОБА_4 вони вчинили з метою заволодіння грошовими коштами, які були на банківській картці потерпілої, оскільки хотіли перевести вказані гроші на іншу банківську карту. Потім потерпіла ОСОБА_6 вирвалася від них, вибігла з приміщення літньої кухні, перелізла через паркан та втекла. Коли він вийшов на подвір`я, то побачив пакет, який належав ОСОБА_6 , в якому був гаманець з 50 доларами США, 500 гривнями та двома банківськими картками. Після цього він забрав цей гаманець та сказав ОСОБА_4 , що необхідно йти. При виході з двору він залишив мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 зверху на хвіртці. Коли вони вже сідали в таксі, ОСОБА_4 віддав йому мобільний телефон потерпілої та сказав, що його необхідно забрати з собою. Грошові кошти з банківських карток потерпілої вони в подальшому не знімали та не намагалися цього зробити, а просто викинули банківські картки. Після цього вони з ОСОБА_4 поїхали на залізничну станцію, де ще випили алкогольні напої, а через декілька годин їх затримали працівники поліції.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду зазначив, що у вчиненому злочині він щиро кається, піддав критичній оцінці свої протиправні дії, надав правдиві показання щодо обставин вчинення цього злочину та активно сприяв його розкриттю, в подальшому має намір продовжити проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 фактично не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, посилаючись на той факт, що він не здійснював напад на потерпілу у співучасті зі ОСОБА_3 , він не мав наміру та умислу на заволодіння її майном та грошовими коштами.
Пред`явлений представником потерпілої ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково на суму 150 000 грн.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  надав показання, що після лікування він повернувся до міста Харкова в свою військову частину, для списання з військової служби, у зв`язку з отриманим пораненням. Коли вони разом із медиком ОСОБА_11 їхали додому, по шляху заїхали та забрали іншого військовослужбовця - ОСОБА_12 , після чого разом вирішили відсвяткувати зустріч. Для цього вони через сайт «ОLХ» зняли будинок у потерпілої ОСОБА_6 , жили в цьому будинку три чи чотири дні. В останній день проживання зранку він зателефонував ОСОБА_6 та попросив її приїхати, щоб обговорити можливість подальшого проживання. Коли ОСОБА_6 приїхала до домоволодіння, він попросив потерпілу зачекати деякий час з оплатою, обіцяв їй заплатити за місяць чи півтора місяці проживання, оскільки грошове забезпечення на військовій службі йому нараховується після 10 числа кожного місяця. Однак, потерпіла ОСОБА_6 не погодилася на це та попросила їх виселятися. Після цього він пішов у будинок, щоб зібрати свої речі та сумки. В літній кухні між ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 виникла «потасовка» та «розмова на підвищених тонах». В цей час він ( ОСОБА_4 ) протягом 5 хвилин перебував в сусідній кімнаті за зачиненими дверима та не вмішувався, що відбувалося в цей час там, він не знає. Потім, коли він зайшов у кімнату (вбиральню), то почив, що ОСОБА_13 в руках тримав мобільний телефон потерпілої, в цей час ОСОБА_6 почала голосно кликати на допомогу, почала кричати та побігла на нього, у зв`язку з чим він двічі штовхнув її костилем у груди, щоб вона не бігла в його сторону. По голові потерпілій удари костилем він не наносив. Потім у розмові він відволік ОСОБА_12 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 вдалося вибігти з літньої кухні на подвір`я, а пізніше вона перелізла через паркан та побігла до сусіда. Надалі він ( ОСОБА_4 ) перейшов на сусідню вулицю, викликав собі таксі, на автомобілі таксі знову під`їхав до цього домоволодіння, до нього вийшов ОСОБА_3 , який поклав мобільний телефон потерпілої на хвіртку. Для того, щоб цей мобільний телефон не забрали сторонні особи, він забрав його з собою та поклав до свого рюкзака. Потім йому також стало відомо, що ОСОБА_3 забрав й інші речі потерпілої, серед яких був гаманець з належними їй грошовими коштами. Після цього він разом зі ОСОБА_14 сіли в таксі та поїхали до залізничної станції «Нова Баварія», де вони викинули банківські картки потерпілої. Через незначний проміжок часу їх затримали працівники поліції. Всі ці події відбулися через те, що він та ОСОБА_3 обоє були «в неадекватному стані», оскільки перебували в стані середнього ступеня алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту у суді декілька разів зазначив, що він не мав умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілої чи її грошовими коштами, корисливого мотиву у нього не було, оскільки в той час у нього був більш дороговартісний мобільний телефон, він щомісячно отримував грошове забезпечення військовослужбовця близько 20 000 грн та бойові виплати у розмірі 100 000 грн. Нападу на потерпілу ОСОБА_6 у співучасті зі ОСОБА_3 він не вчиняв та не мав наміру заволодіти належним їй майном.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду
З огляду на таку процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого злочину, відповідно до положень статті 349 КПК України при розгляді цього кримінального провадження судом визначено такий обсяг доказів та порядок їх дослідження: 1) проведення допиту обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 2) проведення допиту потерпілої ОСОБА_6 ; 3) дослідження в повному обсязі письмових доказів та висновків судових експертиз; 4) дослідження матеріалів, які характеризують обвинувачених; 5) дослідження документів, пов`язаних з вирішенням цивільного позову.
В порядку статті 349 КПК України під час судового розгляду, за клопотанням прокурора та за погодженням зі всіма учасниками судового розгляду, судом прийнято рішення про недоцільність проведення допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 як свідків сторони обвинувачення, оскільки вказані особи не були безпосередньо очевидцями події кримінального правопорушення.
Вислухавши показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що винуватість обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка була безпосередньо допитана під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів та висновків судових експертиз, які були проведені у цьому кримінальному провадженні.
Так, під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6  надала показання, що вона здавала в оренду належне їй житло, розташовне за адресою: АДРЕСА_3 . Їй зателефонував військовий, з яким вона домовилася про оренду житла на три доби. Коли вказаний військовослужбовець - це був військовий медик, приїхав на зустріч та оплачував оренду житла, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в цей час стояли в стороні. Через три доби їй зателефонував ОСОБА_18 та сказав, що він планує й надалі орендувати цей будинок для проживання зі своєю дружиною. Приблизно о 13 годині вона прийшла до домоволодіння. При вході ОСОБА_13 сказав їй, щоб вона не заходила в будинок, у зв`язку з чим в неї почали з`являтися якісь сумніви та підозри. Коли вона зайшла в літню кухню, то по обстановці зрозуміла, що ОСОБА_14 та ОСОБА_19 вживали алкогольні напої. В розмові ОСОБА_4 сказав їй, що грошових коштів у нього зараз немає, гроші йому виплатять 9 чи 10 числа, він просив надати можливість проживати в будинку до цього часу та обіцяв заплатити в майбутньому, однак вона йому відмовила та попросила їх виселитися. Також вона повідомила, що буде телефонувати командирові військової частини та повідомить йому про таку їх поведінку. Після цього ОСОБА_4 почав вести себе агресивно, кричав на неї та виражався нецензурною лайкою. Потім вона сказала їм, що здійснить виклик для них таксі за власний рахунок, щоб вони поїхали з її будинку. Для цього вона зайшла в застосунок «ПриватБанку», щоб оплатити виклик таксі. В цей час до неї підійшов ОСОБА_13 та побачив, що у неї на банківському рахунку наявні грошові кошти. Після цього ОСОБА_3 подивився на ОСОБА_4 , а потім, діючи узгоджено з останнім та за вказівкою ОСОБА_19 , підійшов до неї та шляхом ривка вихватив у неї мобільний телефон. Надалі він схватив її ліктьовим суглобом за шию та почав душити так сильно, що вона навіть «відчула хрускіт в шиї». В подальшому їй вдалося відкрити вікно та вона почала кричати про допомогу, однак вони вдвох відтягнули її та закрили вікно. Потім вона почала відбиватися від них обох, вони повалили її на підлогу, ОСОБА_19 почав натягувати їй капюшон на голову, щоб вона не кричала. Також ОСОБА_19 , тримаючись на двох костилях, з розгону наніс їй удар ногою в область лівої брови, внаслідок цього удару в неї над бровою залишився шрам. Коли вона перебувала на підлозі та плакала, ОСОБА_19 вдарив її костилем по голові та сказав, щоб вона «не хникала», внаслідок цього у неї з`явилася гематома на голові. В той час, коли вона перебувала у ванній кімнаті, ОСОБА_4 наніс їй ще близько п`яти ударів костилем по тілу. В розмові ОСОБА_19 казав ОСОБА_14 , щоб він не відпускав її, бо вона втече. Потім потерпілій все ж таки вдалося вибігти з літньої кухні та вийти на вулицю. На вулиці вона звернулася про допомогу до чоловіка, який проїжджав в цей час на автомобілі, однак він не захотів викликати поліцію. Потім вона намагалася домовитися з ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , щоб вони повернули належний їй мобільний телефон та покинули її домоволодіння. Вона пообіцяла їм віддати грошові кошти у сумі 500 гривень, щоб вони поїхали. Коли вона повернулася у двір та просила віддати належний їй телефон, знову почалася штовханина, ОСОБА_13 почав тягнути її за жилетку та погрожував їй. ОСОБА_14 не повертав належний їй мобільний телефон, оскільки побоювався, що вона здійснить виклик до поліції. Коли вказані особи відволіклися, їй вдалося втекти та перелізти через паркан до сусіда. Потім сусід їй сказав, що вказані чоловіки сидять на дитячому майданчику, до вказаних чоловіків вона більше не підходила. В розмові з ОСОБА_19 , яку вона вела з ним на відстані, останній сказав їй, що він вже зняв грошові кошти з її банківської картки. Після цього вона зателефонувала в «ПриватБанк» та заблокувала свої банківські картки, а потім здійснила виклик поліції.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що така негативна та агресивна реакція в її сторону з боку ОСОБА_19 була викликана тим, що вона відмовила йому в можливості проживати в її будинку. Зазначає, що дії ОСОБА_19 та ОСОБА_14 були узгодженими, ці злочинні дії вони вчинили з тією метою, щоб забрати належний їй мобільний телефон, а в подальшому заволодіти грошовими коштами та перевести вказані кошти на іншу банківську картку. Як вважає потерпіла, вказані особи не змогли перевести грошові кошти, оскільки були встановлені банківські обмеження на здійснення таких переказів. Крім цього, ОСОБА_14 та ОСОБА_19 заволоділи належним їй гаманцем з грошовими коштами, що перебували в пакеті, який вона перед цим залишила на подвір`ї.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що в подальшому вона проходила стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я, внаслідок цих подій сильно змінився її психічний стан, у неї з`явилися тривога та порушення сну. Окрім отриманих тілесних ушкоджень, вона відчуває постійні болі в шиї, з цього приводу проходить відповідне лікування. Пред`явлений цивільний позов потерпіла ОСОБА_6 підтримала в повному обсязі.
Окрім показань потерпілої ОСОБА_6 та показань обвинуваченого ОСОБА_3 , судом досліджено письмові докази та висновки судових експертиз, якими підтверджується винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.
Змістом протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 31.03.2026 підтверджується, що ОСОБА_6 звернулася до органів Національної поліції України з заявою, в якій просила вжити заходів стосовно двох маловідомих військових, які внаслідок вчинення грабежу заволоділи її речами, а саме: мобільним телефоном Самсунг, двома банківськими картками «ПриватБанк», вказана подія мала місце 31.02.2026 близько 13:00-13:30 год (матеріали судової справи, том № 2, арк. 29).
На підставі вказаної заяви 31.03.2026 відомості про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221210000298 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 31.03.2026, що під час проведення огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину. Так, в ході проведення огляду було виявлено та вилучено: 1) жіночу сорочку зі слідами речовини бурого кольору (далі за текстом - РБК), яку поміщено до паперового пакету Національна поліція України, та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416972, NPU-9416973, NPU-9416974; 2) металеву ручку від хвіртки, яку поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416969, NPU-9416970; 3) змив з ручки хвіртки, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано біркою Національна поліція України NPU-9416971; 4) змив РБК з землі у дворі, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано біркою Національна поліція України NPU-9416976; 5) змив РБК з підлоги в будинку, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано біркою Національна поліція України NPU-9416975; 6) футболка зі слідами РБК коричневого кольору (на землі), яку поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416978, NPU-9416979, NPU-9416980; 7) наволочку, розміром 50х70 см, біло-зеленого кольору, яку поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416981, NPU-9416982, NPU-9416983; 8) змив з гаманця, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано біркою Національна поліція України NPU-9416977; 9) гаманець, сіро-коричневого кольору, на кнопці, на три відділення, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9429001, NPU-9429002, NPU-9429003; 10) захисну плівку від мобільного телефона на вулиці перед домоволодінням, яке поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9429004, NPU-9429005, NPU-9429006; 11) змив з скляної пляшки з під вина «Vino Rosso AMABILE» 0,75 літри, який поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416986, NPU-9416984; 12) скляну пляшку з під вина «Vino Rosso AMABILE» 0.75 le, порожня, яку поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9416989, NPU-9416990, NPU-9416988, NPU-9416987; 13) простирадло коричневого кольору, розміром 180х200 см, зі слідами РБК, яке поміщено до паперового пакету Національна поліція України та опломбовано бірками Національна поліція України NPU-9429007, NPU-9429008, NPU-9429009; 14) банківську картку ПриватБанк, яку поміщено до експертного полімерного пакету ICR0038618; 15) 2 відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук зі скляної чашки, виявлено зі зовнішньої поверхні, які поміщено до паперового пакету Національна поліція України (матеріали судової справи, том № 2, арк. 11-20).
З дослідженого протоколу огляду від 31.03.2026 та відеозапису слідчої дії встановлено, що під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Харків, вул. П`ятисотницька, 3, присутній на вказаному місці  ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung Galaxy А32» imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім картою з номером НОМЕР_6 в прозорому силіконовому чохлі з наліпками на задній поверхні, мобільний телефон «Samsung Galaxy А06» imei НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , дві банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 . В свою чергу присутній на вказаному місці ОСОБА_3 добровільно видав грошові кошти купюрами номіналом 50 доларів США, 500 грн, 20 грн та 20 грн, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_11 (матеріали судової справи, том № 2, арк. 21-23).
Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 01.04.2026, підтверджується, що під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості, яка знаходиться за адресою: м. Харків, в`їзд Станційний, станція «Нова Баварія», було виявлено та вилучено: 1) банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», Золота «Універсальна» (mastercard) 5363-5421-0354-5860, дійсна до 06/28; 2) банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», Золота «Для виплат» (visa) НОМЕР_12 , дійсна до 04/29) (матеріали судової справи, том № 2, арк. 24-28).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2026 підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як особу, яка винаймала в неї будинок за адресою: АДРЕСА_3 , з 27.03.2026 по 31.03.2026, вчинила відносно неї фізичне насильство та заволоділа належним їй майном, а саме: душив її рукою зігнутою в ліктьовому суглобі (матеріали судової справи, том № 2, арк. 40-42).
Фактичними даними, відображеними в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2026 підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як особу, яка винаймала в неї будинок за адресою: АДРЕСА_3 , з 27.03.2026 по 31.03.2026, вчинила відносно неї фізичне насильство та заволоділа належний їй майном, а саме: вдарила її милицею в область голови та живота (матеріали судової справи, том № 2, арк. 43-45).
Листом-відповіддю Національного банку України від 22.04.2026 підтверджується, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, станом на 31.03.2026 курс 1 долара США складав 43,7955 грн (матеріали судової справи, том № 2, арк. 65).
Висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-26/11230-ТВ від 08.05.2026 підтверджується, що ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Samsung» модель «Galaxy A32 5G (SM-A326B/DS) 4/64 Гб», який було придбано в липні 2022 року, станом на 31.03.2026, за умов зазначених у дослідницькій частині, становить 2 616,33 грн (матеріали судової справи, том № 2, арк. 67-72).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної експертизи № 09-448/2026 від 01.04.2026 (матеріали судової справи, том № 2, арк. 55-57) підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці в лобній ділянці голови ліворуч та в ділянці правого ліктя; садна на шиї, на правій кисті у основи першого пальця та на лівій кисті на 2-му та 5-му пальці.
Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, синці за механізмом удар чи удар-здавлення, садна за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за одну добу до огляду (в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу, де й були встановлені - 31.03.2026 у КНП «Міська клінічна лікарня № 31 ХМР»). Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців.
?За ступенем тяжкості встановлені у потерпілої ОСОБА_6 садна та синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1127-Дм/26 від 28.04.2026 підтверджується, що на простирадлі (об`єкти №№1-6), вилученому в ході огляду місця події 31.03.2026 за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В (матеріали судової справи, том № 2, арк. 85-87).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1353-Дм/26 від 05.05.2026 підтверджується (пункт 3.3. висновку), що на простирадлі (об`єкти №№1-6), вилученому в ході огляду місця події 31.03.2026 за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Таким чином, походження крові зазначених об`єктах від підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ця кров походити не могла (матеріали судової справи, том № 2, арк. 138-139).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1125-Дм/26 від 24.04.2026 підтверджується, що на футболці сірувато-коричневого кольору з короткими рукавами, вилученій в ході огляду місця події, в об`єкті №5, виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-і і анти-В. На вказаній вище футболці, в об`єктах №№ 1-4, встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, а в об?єктах №№1, 2 - також ізогемаглютинін анти-А. Отже, можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (матеріали судової справи, том № 2, арк. 90-92).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1354-Дм/26 від 05.05.2026 (пункт 3.2. висновку) підтверджується, що походження крові в об`єктах №№1-5 на футболці сірувато-коричневого кольору від підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається, оскільки, згідно довідки військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України Міністерства оборони України від 24.04.2026 №1656/14, його група крові - O (І). Від підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дана кров виникнути не могла (матеріали судової справи, том № 2, арк. 146-147).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1126-Дм/26 від 08.05.2026 підтверджується, що на жіночій сорочці (об`єкт №20), вилученій в ході огляду місця події 31.03.2026 за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На цій же сорочці (об`єкти №№1, 3, 8, 12, 13, 19, 21, 22) знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в цих об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В (матеріали судової справи, том № 2, арк. 96-99).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи №14-12/1355-Дм/26 від 12.05.2026 підтверджується (пункт 3.3. висновку), що походження крові на жіночій сорочці (об`єкт №20), вилученій в ході огляду місця події 31.03.2026 за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, від підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дана кров походити не могла. На цій же сорочці (об`єкти №№1, 3, 8, 12, 13, 19, 21, 22), знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в цих об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В» походження її від підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дана кров походити не могла (матеріали судової справи, том № 2, арк. 142-143).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-цитологічної експертизи №15-12/292-Ц2026 від 11.05.2026 підтверджується (пункт 3.3. висновку), що в результаті проведення судово-медичної експертизи змиву з підлоги будинку за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, знайдено сліди крові людини. При серологічному досліджені виявлено антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А, анти-В. Таким чином, сліди крові могли походити від людини з групою крові О (I) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-в, в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_3 . Даних про походження слідів крові від підозрюваного ОСОБА_4 не знайдено (матеріали судової справи, том № 2, арк. 122-127).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-цитологічної експертизи №15-12/289-Ц/Дм2026р. від 07.05.2026 підтверджується, що в результаті проведення судово-медичної експертизи змиву із землі двору за адресою: м. Харків, проїзд Новоприміський, 8, знайдені сліди крові людини. При серологічному досліджені виявлено тільки антиген ОСОБА_20 властивий для групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи групові характеристики крові осіб, які проходять по справі, сліди крові могли походити від людини з групою крові О (I) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_3 . Даних про ?походження слідів крові від ОСОБА_4 не отримано (матеріали судової справи, том № 2, арк. 130-135).
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що кров на цих речах, які були вилучені під час проведення огляду місця події, дійсно належала йому, оскільки того дня він поранив палець та у нього з рани йшла кров.
Протоколом огляду предмета від 30.05.2026 та фактичними даними, отриманими від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 23.04.2026 по справі №639/2751/26 (провадження 1-кс/639/589/26) підтверджується, що 31.03.2026 номер мобільного телефону НОМЕР_13 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувавав у зоні покриття вишки зв`язку мобільного оператора «Водафон Україна», яка обслуговує також території місця вчинення злочину, а саме м. Харків,Новоприміський проїзд, 8, в період часу з 17 год 56 хв 30.03.2026 до 13 год 52 хв 31.03.2026 (матеріали судової справи, том № 2, арк. 172-175, 152-158).
Протоколом огляду предмета від 30.05.2026 та фактичними даними, отриманими від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 23.04.2026 по справі №639/2751/26 (провадження 1-кс/639/590/26) підтверджується, що 31.03.2026 номер мобільного телефону НОМЕР_14 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував у зоні покриття вишки зв`язку мобільного оператора «Київстар», яка обслуговує також території місця вчинення злочину, а саме м. Харків,Новоприміський проїзд, 8, в період часу з 19 год 25 хв 30.03.2026 до 14 год 10 хв 31.03.2026 (матеріали судової справи, том № 2, арк. 176-177, 164-171).
Протоколом слідчого експерименту від 10.06.2026 та дослідженим відеозаписом слідчої дії підтверджується, що під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 на місці події за адресою: м. Харків,Новоприміський проїзд, 8, розповів і продемонстрував обставини, за яких обставин він та його спільник ОСОБА_18 заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 . Так, вони перебували в приміщенні літньої кухні, де відбувався конфлікт, а саме: його спільник ОСОБА_18 , сидів на стільці у кухні, сам ОСОБА_21 в цей час перебував у другій кімнаті, де мив руки, потерпіла ОСОБА_6 стояла в проході з кухні до кімнати (вбиральня). Надалі ОСОБА_4 вдарив її костилем, потім він встав, обіперся на костилі та наніс їй удар ногою (штовхнув її). Потерпіла пропонувала їм викликати таксі, виганяла їх із домоволодіння. Потім вони з ОСОБА_4 побачили 66 000 грн на картці у потерпілої у відкритому застосунку «ПриватБанк». Надалі він застосовував фізичну силу до потерпілої, прихватив та утримував її за шию ліктьовим суглобом правої руки, а його спільник ударив її костилем. Після цього він забрав у потерпілої ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон. Надалі потерпілій вдалося вирватися від них, вона вибігла, перелізла через паркан та втекла. На землі поруч із господарською будівлею ОСОБА_3 побачив пакет, з якого він забрав пляшку коняку, а також побачив у пакеті гаманець потерпілої, в якому були дві банківські картки «ПриватБанк», 50 доларів США та 500 гривень. Він запитав у ОСОБА_4 , чи потрібні їм 50 доларів США та 500 гривень, на що ОСОБА_19 відповів «так», після чого він забрав ці грошові кошти. Мобільний телефон він поклав на ворота (на верхню частину дверцят вхідної хвіртки на територію двору), однак його спільник ОСОБА_4 забрав цей мобільний телефон, надалі вони сіли у таксі та поїхали (матеріали судової справи, том № 2, арк. 179-184).
Протоколом слідчого експерименту від 10.06.2026 та дослідженим відеозаписом слідчої дії підтверджується, що під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_4 на місці події за адресою: м. Харків,Новоприміський проїзд, 8,розповів і продемонстрував обставини вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_6 . Так, перебуваючи в приміщенні літньої кухні, він спілкувався з потерпілою щодо можливості продовження оренди житла, оскільки після 10 числа йому мали виплатити заробітну плату, на це потерпіла не погодилася, після чого між ними виник словесний конфлікт. Надалі він вийшов із літньої кухні та пішов у житловий будинок збирати свої речі. Коли він повернувся до літньої кухні, то побачив, як у вбиральні поруч зі стіною біля пральної машини ОСОБА_13 утримував потерпілу прижатою до стіни, він розмовляв з нею «в некоректній формі». ОСОБА_14 сказав йому, що вони лише поспілкуються, домовляться і все буде добре, попросив його вийти. Надалі ОСОБА_4 закрив двері та сів на стілець в приміщенні кухні, просидів близько 5 хвилин. В подальшому він почув крики, двері у ванну кімнату були закриті, коли він відкрив двері та зайшов, потерпіла кричала про допомогу. Потерпіла бігла на нього та кричала «Вбивають», після чого він два рази штовхнув її милицею. Потім ОСОБА_14 повалив потерпілу посеред вбиральні на підлогу та почалася метушня. ОСОБА_14 побачив на рахунку потерпілої більше 60 тисяч гривень, після чого запропонував забрати ці гроші. На це він йому відповів, щоб ОСОБА_14 залишив потерпілій її мобільний телефон та ці гроші. Приблизно через 2 хвилини він відволік ОСОБА_14 , доки він вів з ним діалог, потерпіла вирвалася та вибігла на вулицю за хвіртку. Коли вона вибігла за хвіртку, то знову почала кричати, що її вбивають, кликала про допомогу. ОСОБА_4 в цей час на костилях, на скільки міг швидко пішов на сусідню вулицю, метрів на 300-400 від цього будинку, на сусідній вулиці він викликав таксі, на автомобілі таксі знову повернуся на це місце. Коли він вийшов із таксі, то хвіртка до домоволодіння була зачиненою, потерпілої там вже не було, далі він почав кликати ОСОБА_14 . Коли на вулицю вийшов ОСОБА_14 , він був весь в крові, його футболка та руки були в крові. На його запитання, що він зробив з потерпілою та що трапилося, ОСОБА_14 відповів, що він поранив собі палець та у нього пішла кров. Після цього він запропонував ОСОБА_14 переодягнутися в його чисті речі та їхати з цього місця. По шляху виходу з домоволодіння ОСОБА_14 із сумки потерпілої забрав пляшку алкоголю, однак про те, що він забрав гаманець потерпілої, йому відомо не було. Коли вони разом приїхали на станцію «Нова Баварія», ОСОБА_14 дістав гаманець потерпілої, в якому було 50 доларів та 500 гривень, про це він дізнався вже на цьому місці, до цього гаманця особисто він ніякого відношення не має.
В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_14 дуже довго збирався в будинку, що він там робив, йому не відомо. В той час, коли він відволік ОСОБА_14 , потерпілій вдалося перелізти через паркан до сусідів. Потім він віддав ОСОБА_14 в руки мобільний телефон, просив повернути потерпілій цей мобільний телефон через отвір в паркані, однак він цього не зробив. Коли ОСОБА_14 виходив із двору, він поклав мобільний телефон потерпілої зверху на хвіртку воріт, однак він ( ОСОБА_4 ) забрав цей мобільний телефон не з корисливих мотивів, а з тією метою, щоб його не забрали сторонні особи.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 зазначив, що він бачив, як ОСОБА_14 декілька разів ударив потерпілу, він обхватив її за горло ліктьовим суглобом, потім потерпіла побігла на ОСОБА_19 та почала кричати, після чого він штовхнув її костилем (при цьому показав тичковий удар/поштовх костилем). Ці поштовхи він наносив потерпілій, щоб вона відійшла від нього. Зазначив, що ногою він не бив потерпілу, оскільки не має фізичної можливості нанести удар ногою (матеріали судової справи, том № 2, арк. 185-192).
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані під час судового розгляду та під час проведення слідчого експерименту, про його непричетність до вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_6 , суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів. Такі показання суд розцінює як обрану обвинуваченим позицію захисту, спрямовану на заперечення пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності.
Так, під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання, що дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були узгодженими, ці дії вони вчинили з тією метою, щоб забрати належний їй мобільний телефон, а в подальшому заволодіти грошовими коштами, що були на її банківській картці, та перевести ці кошти на іншу картку.
Показання потерпілої ОСОБА_6 оцінюються судом як такі, що є достовірними та правдивими, оскільки під час судового розгляду вона надавала послідовні та логічні показання щодо обставин цього кримінального правопорушення, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженими у кримінальному провадженні доказами.
Суд не має сумнівів щодо достовірності, належності, допустимості та достатності наведених вище доказів, оскільки вони отримані без порушення вимог закону, є взаємоузгодженими, послідовними та в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню. 
З огляду на викладене суд приймає зазначені докази та покладає їх в основу вироку про визнання винуватості обвинувачених.
Оцінюючи відповідно до вимог статті 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 ,які вони надали під час допиту у судовому засіданні, а такожсукупністю зібраних у цьому у кримінальному провадженні письмових доказів та висновків судових експертиз.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені
Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №629/1663/16-к (провадження №51-6111км18), виходячи зі статті 187 КК, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа повинна усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні.
Відповідно до правового висновку, який викладено в постанові ККС ВС від 24.04.2018 у справі №235/164/16-к (провадження №51-2608км18) до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. Такою реальною загрозою для життя потерпілої було здушування її шиї. При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.
Відповідно до встановлених судом обставин цього кримінального провадження, під час вчинення розбійного нападу, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з метою подолання опору потерпілої, ОСОБА_3 раптово, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 , після чого застосував до потерпілої фізичне насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, а саме: почав душити останню, обхвативши її горло ліктьовим суглобом своєї правої руки, створюючи реальну загрозу її життю, для того, щоб в подальшому дізнатись пароль від її кредитної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», з метою заволодіння її грошовими коштами, що знаходилися на рахунку. У цей час ОСОБА_4 , діючи узгоджено зі ОСОБА_3 , перебував поруч, контролював розвиток подій, надавав співучаснику усні вказівки та в подальшому наніс потерпілій ОСОБА_6 удари милицею, яку тримав у правій руці, в область голови та живота потерпілої. Після цього потерпіла ОСОБА_6 розпочала чинити супротив останнім, змогла вирватися, вибігти з літньої кухні у двір свого домоволодіння, а в подальшому перелізти через паркан на територію сусіднього домоволодіння.
У результаті вчинених злочинних, протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи майном, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном SAMSUNG GALAXY A32 5G (модель SM-A326B/DS) 4/64 ГБ вартістю 2616,33 грн, грошовими коштами у сумі 50 доларів США, що згідно курсом НБУ станом на 31.03.2026 складає 2189,77 грн та 500 гривень, а також двома банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк», що належали потерпілій ОСОБА_6 , завдавши при цьому потерпілій матеріального збитку на загальну суму 5306,10 грн, з яких 2689,77 грн це грошові кошти.
Таким чином, за встановлених у даному кримінальному провадженні фактичних обставин, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

V. Мотиви суду при призначенні покарання
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
Суд не визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду він своєї вини не визнав, заперечував причетність до вчинення кримінального правопорушення, оспорював фактичні обставини обвинувачення, а його поведінка не свідчить про щире розкаяння чи активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.09.2024 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяців, звільнений 26.02.2025 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2025 відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом (станом на дату звільнення 26.02.2025 невідбута частина покарання за цим вироком суду складає 1 рік 5 місяців 24 дні)(матеріали судової справи, том № 3, арк. 99-119).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2025 № 59 ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу строком до закінчення особливого періоду та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.09.2025 №288, молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта - командира 1 кулеметного відділення 1 кулеметного взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_2 .
Довідкою за підписом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.04.2026 вих. №1656/9746 підтверджується, що молодший сержант ОСОБА_3 дійсно в період з 01.05.2023, з 03.05.2025 по 14.06.2025, з 22.06.2025 по 03.07.2025, з 23.07.2025 по 07.08.2025, з 02.09.2025 по 03.11.2025, з 11.11.2025 по 30.11.2025, з 01.01.2026 по 05.01.2026, з 19.02.2026 по 28.02.2026 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (матеріали судової справи, том № 3, арк. 101).
З досліджених матеріалів додатково встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має середню освіту, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, відомостей про перебування особи на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра матеріали справи не містять.
З інформаційної довідки №481764880 від 15.06.2026 встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно (матеріали судової справи, том № 3, арк. 133).
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 18.02.2025 на підставі ухвали Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2025 відповідно до ст. 81-1 КК України умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом (станом на дату звільнення 18.02.2025 невідбута частина покарання за вироком суду складає 4 роки 1 місяць 12 днів)(матеріали судової справи, том № 3, арк. 72-90).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.02.2025 № 52 ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу строком до закінчення особливого періоду та призначено на посаду стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_2 .
Довідкою за підписом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.04.2026 вих. №1656/9740 підтверджується, що солдат ОСОБА_4 дійсно в період з 01.05.2025 по 14.05.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (матеріали судової справи, том № 3, арк. 81).
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №184/26/2958/В від 05.03.2026, з 12.02.2026 ОСОБА_4 визнаний інвалідом першої (І) групи, підгрупи Б, основний діагноз: Z89.6 - Набута відсутність ноги вище коліна, супутні діагнози: G54.6 - Синдром фантома кінцівки з болем, травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (матеріали судової справи, том № 1, арк. 81-83).
З досліджених матеріалів додатково встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має середню освіту, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, відомостей про перебування особи на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра матеріали справи не містять.
З інформаційної довідки №481764350 від 15.06.2026 встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Призначаючи покарання обвинуваченим суд враховує, що відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Крім того, покарання має бути співмірним вчиненому протиправному діянню, а також справедливим і виваженим заходом примусу, що зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення обвинуваченим нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер вчиненого злочинного діяння та спричинені наслідки, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним особливо тяжким злочином, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, який протягом 2025-2026 років брав активну участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах мінімальної санкції за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років (вісім) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке належить йому на праві власності.
Враховуючи той факт, що інкримінований злочин обвинувачений ОСОБА_3 вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.09.2024, остаточне покарання суд призначає йому на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями статей 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, а також те, що вчинене кримінальне правопорушення є умисним особливо тяжким злочином. Суд також бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який у 2025 році брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, та якому встановлено інвалідність I групи внаслідок поранення (контузії, каліцтва) або захворювання, отриманих під час захисту Батьківщини і виконання обов`язків військової служби.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на необхідність призначення покарання, достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві власності.
Саме наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує як такі, що зумовлюють можливість призначення покарання в мінімальних межах санкції, незважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки під час судового розгляду не встановлено жодної обставини, що пом`якшує покарання, а також обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи той факт, що інкримінований злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2024, остаточне покарання суд призначає йому на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні 
25.06.2026 представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , подала до суду позовну заяву про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просить:
- стягнути солідарно з цивільних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 400 000 грн (чотириста тисяч гривень);
- стягнути солідарно з цивільних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 8 000 грн (вісім тисяч гривень).
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 підтримала позовну заяву та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 частково на суму 200 000 грн, посилаючись на той факт, що заявлена до відшкодування моральна шкода у розмірі 400 000 грн є явно завищеною та необґрунтованою.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 частково на суму 150 000 грн, посилаючись на аналогічні обставини.
При вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні суд враховує, що відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.
Згідно з частиною першою статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Вимогами статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини першої статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з вимогами статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Суд враховує, що внаслідок вчинення цього злочину потерпілій ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, розмір та наявність якої обґрунтовується високим ступенем фізичних, душевних страждань та переживань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Так, консультативним висновком спеціаліста-хірурга КНП «Міська клінічна лікарня № 31» Харківської міської ради від 31.03.2026 підтверджується, що у ОСОБА_6 зафіксовано множинні садна та синці обличчя, голови, шиї, верхніх кінцівок, забій м`яких тканин обличчя, голови та шиї (матеріали судової справи, том № 2, арк. 61).
Згідно з рентгенографією №1197 від 01.04.2026, на цифрових знімках ОСОБА_6 шийного відділу хребта в 2-х проекціях кістково-травматичних змін не виявлено.
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної експертизи №09-448/2026 від 01.04.2026 підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 отримала садна та синці, які викликали незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (матеріали судової справи, том № 2, арк. 55-57).
В період часу з 18.06.2026 по 23.06.2026 потерпіла ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня № 31» Харківської міської ради, зі скаргами на інтенсивний головний біль, що посилюється при незначних навантаженнях, на загальну слабкість, тремор, відчуття нестачі повітря, підвищення артеріального тиску, шум у вухах, погіршення стану здоров`я за місяць до госпіталізації (судова справа, том № 1, арк. 195-196).
Суд погоджується з обставинами, викладеними в позовній заяві про те, що завдана потерпілій ОСОБА_6 моральна шкода охоплює як фізичний біль та страждання від тілесних ушкоджень, так і гострий психологічний стрес від реальної загрози життю, тривале відчуття тривоги, страху та небезпеки як наслідок пережитого, відчуття безпорадності та приниження честі й гідності внаслідок застосованого до неї фізичного насильства під час вчинення злочину.
Крім того, потерпіла ОСОБА_6 дійсно перебувала у стані емоційної тривоги, що істотно порушила її звичний спосіб життя, обмежує соціальну активність та негативно впливає на якість життя в цілому. Вказані обставини підтверджуються наданими медичними документами від 22.04.2026 про призначення ОСОБА_6 лікарських рецептурних препаратів, які призначаються пацієнтам для зняття тривоги, страху, емоційної напруги, зменшення симптомів панічних розладів та при порушеннях сну (матеріали судової справи, том № 1, арк. 185-186).
Разом із цим суд враховує характер отриманих потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що спричинили незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів, які є легкими тілесними ушкодженнями, обсяг її фізичних, душевних та психічних страждань, а також вимушені зміни в її життєвих стосунках. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій завдано моральної шкоди, справедливий розмір відшкодування якої становить 200 000 грн та відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.
Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

VІІ. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні
В позовній заяві від 25.06.2026 представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , просить стягнути в солідарному порядку з цивільних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесені потерпілою процесуальні витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000 грн.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
У постановах Касаційного кримінального суду Верхового Суду від 05.08.2020 по справі № 753/10028/18 (провадження № 51-121км20) та від 29.09.2022 по справі №362/6438/21 (провадження № 51-1995км22) викладено правовий висновок, що правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).
Потерпіла ОСОБА_6 уклала із адвокатом ОСОБА_7 договір про надання правничої (правової) допомоги від 06.05.2026.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 24.06.2026, загальна вартість наданих послуг за складання позовної заяви та направлення її на розгляд до суду складає 8 000 грн.
Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що вони повністю визнають позовні вимоги про відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_6 понесених процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Суд враховує, що у кримінальному провадженні процесуальні витрати за наявності кількох обвинувачених стягуються виключно в дольовому (частковому) порядку, а не солідарному порядку.
Це узгоджується з правовим висновком, який викладено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 476/614/17 (провадження № 51-272 км 19), згідно з яким, за змістом положень ч. 2 ст. 124 та п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, коли у вчиненні злочину визнано винними декількох осіб, судові витрати підлягають стягненню у дольовій частці з кожного із засуджених.
Отже, суд вважає, що до відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягають документально підтверджені процесуальні витрати на правову (правничу) допомогу на загальну суму 8 000 грн, які необхідно у дольовому порядку стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з кожного з них по 4 000 грн.
Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути у дольовому порядку процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-26/11230-ТВ від 08.05.2026 на загальну суму 4332,24 грн, з кожного з них по 2166,12 грн.

VІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Враховуючи той факт, що у цьому кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, до набрання вироком законної сили стосовно них необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2026 (дата фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України) по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Керуючись вимогами статей 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією 1/2 (однієї другої) частини майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.09.2024, призначити ОСОБА_3 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією 1/2 (однієї другої) частини майна, яке належить йому на праві власності.
До набрання вироком законної сили продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2026 (дата фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України) по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією 1/2 (однієї другої) частини майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2024, призначити ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією 1/2 (однієї другої) частини майна, яке належить йому на праві власності.
До набрання вироком законної сили продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2026 (дата фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України) по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи: №СЕ-19/121-26/11230-ТВ від 08.05.2026 (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, Код доходів: 24060300, Отримувач платежу ГУК Харків обл./МТГ Харків/24060300, Рахунок отримувача UA048999980313050115000020649, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998) на суму 2166,12 грн (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 12 копійок).
Стягнути з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи: №СЕ-19/121-26/11230-ТВ від 08.05.2026 (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, Код доходів: 24060300, Отримувач платежу ГУК Харків обл./МТГ Харків/24060300, Рахунок отримувача UA048999980313050115000020649, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998) на суму 2166,12 грн (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 12 копійок).
Цивільний позов ОСОБА_6 до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у солідарному порядку на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_15 , спричинену моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у загальному розмірі 200 000,00 грн (двісті тисяч гривень 00 копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_15 , процесуальні витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_15 , процесуальні витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 06.04.2026 у справі №639/2751/26 (провадження №1-кс/639/508/26) на майно, вилучене 01.04.2026 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, станція «Нова Баварія», в`їзд Станційний.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 06.04.2026 у справі №639/2751/26 (провадження №1-кс/639/509/26) на майно, вилучене 31.03.2026 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. П`ятисотницька, буд. 3.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 14.04.2026 у справі №639/2751/26 (провадження №1-кс/639/557/26) на майно, вилучене 31.03.2026 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. П`ятисотницька, буд. 3.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- грошові кошти купюрами номіналом 50 доларів США та 500 гривень; гаманець жіночий зі шкірозамінника з візерунком зміїної шкіри коричнево-біло-сірий; мобільнийтелефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A32», imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім картою з номером НОМЕР_6 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» Золота «Універсальна» (mastercard) НОМЕР_16 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» Золота «Для виплат» (visa) НОМЕР_12 - повернути потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як власнику;
- сорочку жіночу зі слідами РБК (1 штука), футболка зі слідами РБК коричневого кольору (1 штука), простирадло (1 штука), змив РБК з підлоги будинку, змив РБК із землі двору, змив пото-жирових накладень з гаманця, змив пото-жирових накладень з пляшки з під вина, змив пото-жирових накладень з захисної плівки мобільного телефону, які було вилучено в ході огляду будинку та двору за адресою: м. Харків, Новоприміський проїзд, 8, які перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів Відділу поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45 - після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченим, захисникам та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченим та захисникам право подати клопотання про помилування.
Роз`яснити обвинуваченим та їх захисникам, потерпілій та її представнику право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя         ОСОБА_1