печерський районний суд міста києва
Справа № 686/6354/26-ц 
пр. 2-9404/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року Печерський районний суд м. Києва судді Остапчук Т.В.,розглянувши цивільну справу в порідку позовного спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої йому бездіяльністю Державної казначейської служби внаслідок невиконання рішень суду у справах № 686/25511/20, № 686/13188/21, № 686/13975/23, № 686/28905/23, № 686/10337/24, № 686/17187/24. Просить стягнути з Держави Україна на його користь 70 000 000,00 гривень моральної шкоди.
На обґрунтування свого позову вказав, що рішення суду в справах № 686/25511/20, № 686/13188/21, № 686/13975/23, № 686/28905/23, № 686/10337/24, № 686/17187/24не виконано до сьогоднішнього дня. Моральна шкода, завдана йому полягає у порушенні його права на мирне володіння своїм майном внаслідок бездіяльності держави України у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в порядку статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 23 та 1174 ЦК України і ст. ст. 56 та 129 Конституції України.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, в якому вказав, що заперечив щодо задоволення позову. Позовні вимоги вважав безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в тому числі за їх недоведеністю.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2026 було направлено за підсудністю матеріали цивільної справи до Печерського районного суду міста Києва.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.05.2026 року було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження без виклику сторін.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та враховуючи доводи відповідачів та третьої особи, які викладені письмово, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення.
За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно.
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судовим розглядом встановлено, що 02 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої йому бездіяльністю Державної казначейської служби внаслідок невиконання рішень суду у справах № 686/25511/20, № 686/13188/21, № 686/13975/23, № 686/28905/23, № 686/10337/24, № 686/17187/24. Просить стягнути з Держави Україна на його користь 70 000 000,00 гривень моральної шкоди.
На обґрунтування свого позову вказав, що рішення суду в справах № 686/25511/20, № 686/13188/21, № 686/13975/23, № 686/28905/23, № 686/10337/24, № 686/17187/24не виконано до сьогоднішнього дня. Моральна шкода, завдана йому полягає у порушенні його права на мирне володіння своїм майном внаслідок бездіяльності держави України у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в порядку статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 23 та 1174 ЦК України і ст. ст. 56 та 129 Конституції України.
Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174ЦК України відповідно.
Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
За змістом приписів ст.ст.1173,1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування чи посадових осіб цих органів, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу.
Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з ч. ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу та не вказано за який період вказана бездіяльність і стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду.
Не надано позивачем суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди 70 000 000 грн., не наведено її обґрунтування фактичними обставинами справи.
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. На виконання положень Порядку у Державній казначейській службі відкритий рахунок для бюджетної програми за КППКВК 3504030. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету, в порядку черговості надходження виконавчих документів на виконання.
Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати своє повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.2,12,13, 30.48,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.19,56,129-1 Конституції України, ст.ст.23, 170, 1167, 1173,1174,1176 ЦК України, Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Т.В.Остапчук