ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15774/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), відповідно до якого просить суд:
1) визнати протиправною відмову НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оформлену листом від 21.11.2025 № 08/98442/25-Вн;
2) зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 31 січня 2026 року.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження задоволено, об`єднано для спільного розгляду і вирішення в одному провадженні адміністративну справу №140/2072/26 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та адміністративну справу №140/15774/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30 січня 2026 року №162-ОС “Про особовий склад”, яким ОСОБА_1 дію контракту продовжено понад встановлені строки з 31 січня 2026 року на період дії воєнного стану, присвоєно об`єднаній адміністративній справі №140/15774/25.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 позов задоволено частково, вирішено:
1. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
2. Зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.10.2025 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
При розгляді даної справи судом не вирішено питання щодо заявлених вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30 січня 2026 року №162-ОС “Про особовий склад”, яким ОСОБА_1 дію контракту продовжено понад встановлені строки з 31 січня 2026 року на період дії воєнного стану, а тому суд дійшов висновку про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі з огляду на таке.
Так, у позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30 січня 2026 року №162-ОС «Про особовий склад», яким ОСОБА_1 дію контракту продовжено понад встановлені строки з 31 січня 2026 року на період дії воєнного стану. Як вбачається з рішення Волинського окружного адміністративного суду у даній справі від 26.05.2026, суд, задовольняючи адміністративний позов, не вирішив це питання.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону, у частині п`ятій якої наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом.
Так, за приписами пп. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII (у редакції, чинній як на дату прийняття оскаржуваного наказу) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Із змісту наведених вище норм вбачається, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за контрактом, який укладено під час дії воєнного стану, у разі закінчення строку дії контракту, якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу.
За правилами п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону №2232-XII (у редакції, чинній як на дату прийняття оскаржуваного наказу), для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:
на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;
до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;
на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Указаним законодавчим положенням кореспондують нормативні приписи абз. 9 п. 41 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі - Положення №1115/2009), за яким під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період, визначений пунктом 2 частини восьмої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Отже, станом на дату прийняття оскаржуваного наказу, законодавством була передбачена можливість продовження дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Так, як встановлено судом з матеріалів справи, 31.03.2023 між позивачем та начальником НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу зі строком дії три роки, з 31.01.2023 по 30.01.2026. Контракт набрав чинності 31.01.2023 на підставі наказу від 31.01.2023 №87-ОС.
Вказаний контракт був підписаний під час дії воєнного стану, який введений на території України з 24.02.2022. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази висловлення позивачем бажання продовжувати військову службу після закінчення строку такого контракту.
Таким чином, у позивача, на підставі приписів пп. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII (у редакції, чинній як на дату прийняття оскаржуваного наказу) виникло право на звільнення з військової служби після закінчення строку контракту.
Водночас, аналіз п.30 та п.31 Положення №1115/2009, якими нормативно врегульовано порядок укладення контракту, дає можливість суду дійти висновку, що оскільки контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракт, а один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця, а відтак будь які зміни, які вносяться у такий контракт, повинні узгоджуватись сторонами укладення такого, підписувати такі зміни повинні сторони, які погодили внести такі, отримавши свій примірник, як доказ погодження волевиявлення.
Як це врегульовано п.31 Положення №1115/2009, оскільки контракт є підставою для видання наказу про прийняття громадянина на військову службу за контрактом, про продовження військової служби за новим контрактом, про залишення військовослужбовця на службі понад граничний вік перебування на військовій службі, відтак і внесення змін у контракт щодо строку дії такого водночас за погодженням сторін контракту, є підставою прийняття наказу, як управлінського документа щодо введення таких змін в дію.
Наведене кореспондує пункту 4 Контракту, підписаного позивачем та відповідачем, де зазначено, що зміни та доповнення до Контракту вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі та не можуть суперечити законодавству.
Між тим, оскаржуваний наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30.01.2026 №162-ОС «Про особовий склад», яким позивачу продовжено термін дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану без попередньо внесення у контракт від 31.01.2023 змін сторонами контракту, перебував поза межами правового поля.
Більше того, самостійне продовження відповідачем терміну дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану суперечить п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону №2232-XII та абз. 9 п. 41 Положення №1115/2009 та пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону №2232-XII.
У контексті наведеного суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». ЄСПЛ у цій справі зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідачем в односторонньому порядку без узгодження з позивачем протиправно продовжено строку дії його контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30.01.2026 №162-ОС в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним, оскільки такий прийнятий без правових підстав, а відтак є таким що підлягає скасуванню.
Керуючись статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) від 30 січня 2026 року №162-ОС «Про особовий склад», яким ОСОБА_1 дію контракту продовжено понад встановлені строки з 31 січня 2026 року на період дії воєнного стану.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Відповідач: НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ).

Суддя Ф.А. Волдінер