Справа № 948/694/26 
Номер провадження 2/948/633/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15.09.2026 
Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Тимофєєвої Г.Л., 
з участю секретаря
судового засідання – Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/41941/82/775843. Відповідно до умов договору цього договору та додаткових дговорів, відповідачу було надано кредит у сумі 11 025 грн. 00 коп. кредитного ліміту на поточний рахунок, з терміном виконання до 27.12.2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 48% річних. Скориставшись кредитними коштами, відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 33 697,51 грн, у тому числі: тіло кредиту 12 208,98 грн, відсотки 21 488,53 грн.
Договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а нових кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 .
В подальшому, договором відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп»» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті»», яким первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, у тому числі і до ОСОБА_1 .
Договором відступлення права вимоги № 010425 від 01 квітня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів, первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників, для подальшого врегулювання простроченої заборгованості, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за договором № 010/41941/82/775843.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №010/41941/82/775843 від 27.12.2019 року в сумі 33 697,51 грн.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 24.07.2026 вказану справу прийнято до розгляду, витребувано докази з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 69).
У судове засідання 15.09.2026 представник позивача не з`явилася, про час, дату та місце розгляду повідомлена належним чином шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та представника позивача (а.с.77,79,80,82-84). 
14.09.2026 від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.92)
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, який повернуто 05.08.2026 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.85,86).
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу.
Представник третьої особи не з`явилася, про час, дату та місце розгляду повідомлена належним чином шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та представника позивача (а.с.78,81).
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
27.12.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» з заявою-анкетою № 010/41941/82/775843 про встановлення кредитного ліміту в сумі 10000 грн, строком на 48 місяців, із зазначенням процентної ставки відсотків річних 48% річних, відповідно до умов якої відповідачу було надано кредит у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок (а.с.8).
Цього ж дня, 27.12.2019 відповідач власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка", в якому сторони обумовили процентну ставку відсотків 48% річних (а.с.9-10).
Згідно розрахунку заборгованості за договором №010/41941/82/775843 від 27.12.2019, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 33 697,51 грн, з яких: 12 208,98 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту, 21 488,53 грн – заборгованість за відсотками (а.с.13).
АТ «Райффайзен Банк» надано виписку про рух коштів по рахунку № , які належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та розрахунок заборгованості станом на дату відступлення права вимоги за кредитним договором №010/41941/82/775843 від 27.12.2019 року, документи щодо відступлення права вимоги позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія» EЛ. EН.Груп» (104-128).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає:
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом установлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Суд вважає, що вказаний договір укладено саме з ОСОБА_1 , належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору та спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі його підпису відповідачем не надано.
Суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного у Заяві про відкриття карткового рахунку, а тому є всі підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримав від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» 27.12.2019 кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. та скористався ними на власний розсуд (а.с.106).
Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 118, 110).
13 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір відступлення права вимоги № 13-06/24, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 22-26).
Згідно платіжної інструкції №1024 від 25.06.2024 ТОВ «ФК «Сонаті» сплатило ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» за відступлення прав вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №13-06/24 від 13.06.2024 (а.с.34).
Як зазначено в реєстрі боржників від 30.06.2024 до договору відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13.06.2024, ТОВ «ФК «Сонаті» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
01 квітня 2025 року між ТОВ «Сонаті» та ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 010425, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників для подальшого врегулювання простроченої заборгованості (а.с.35-38).
Згідно платіжної інструкції №45 від 07.04.2025 ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» сплатило ТОВ «Сонаті» за відступлення прав вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №010425 від 01.04.2025 (а.с.42).
Як зазначено в реєстрі боржників № 2 до договору про відступлення права вимоги № 010425 від 01.04.2025 року, ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/41941/82/775843 у сумі 33 697,51 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту (тіло кредиту) 12 208,98 грн, заборгованості за відсотками 21 488,53 грн (а.с.39-41).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За змістом ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Позивачем надано договори відступлення прав вимоги, які оформлені та підписані належним чином, реєстри боржників, платіжні інструкції про перерахування узгодженої суми за договорами відступлення прав вимоги.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 Як зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином у суду відсутні підстави ставити під сумнів укладені договори відступлення прав вимоги та реєстри боржників, у зв`язку з чим суд вважає, що ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» має право вимоги від боржника ОСОБА_1 заборгованості, що утворилася на підставі кредитного договору №010/41941/82/775843.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.
За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом установлено, що на підставі Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту від 27.12.2019 відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №010/41941/82/775843 від 27.12.2019, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 33 697,51 грн, з яких: 12 208,98 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту, 21 488,53 грн – заборгованість за відсотками (а.с.13, 106).
Суд зазначає, що позивач користується та розпоряджається своїми правами диспозитивно. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з повернення кредитних коштів ні перед первісним кредитором, ні перед новими кредиторами не виконав, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу в повному обсязі не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту 12 208,98 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами суд зазначає.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом.
Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).
Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).
Відповідач доказів сплати процентів, неправильності їх нарахування або припинення відповідного зобов`язання суду не надав.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості АТ «Райффазен Банк», дата закінчення угоди 27.12.2023 (а.с.106). Заборгованість відповідача перед первісним кредитором розрахована станом на 27.11.2020 та складає 12224,99 грн.
Матеріалами справи не доведено правомірності нарахування позивачем ТОВ «Міднародний альянс захисту кредиторів» процентів поза межами строку кредитування. Також суду не надано доказів правомірності нарахування процентів поза межами кредитного договору новими кредиторами ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Сонаті» Крім того, не надано переконливих доказів щодо пролонгації кредитного договору №010/41941/82/775843 від 27.12.2019, укладеного між первісним кредитором АТ «Райффазен Банк» та ОСОБА_1 . 
За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 21488,53 грн є не доведеною, не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При вирішення питання стягнення судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3328,00 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією№302 від 25.06.2026 (а.с.7) та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 33697,51 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 12208,98 грн що становить 36,23 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1205,73 грн, що складає 36,23 % від 3328,00 грн.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У позовній заяві, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8500,00 грн.
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частини перша статті 81 ЦПК України, визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» та адвокатське об`єднання «Юридична компанія «Альянс правосуддя» 16.06.2025 уклали Договір №1606/25-МАЗК про надання правничої допомоги за умовами якого, Адвокатське об`єднання надає юридичну допомогу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с.55-57).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом установлено, що відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Водночас, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що при підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав.
За таких обставин, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн.
Разом з цим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» заборгованість у розмірі 12 208,98 грн - тіло кредиту.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» судовий збір у сумі 1205,73 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін та скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ», місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул.Ярославська, буд. 6, ЄДРПОУ 45161767;
Представник позивача: Пех Максим Валерійович, адреса: м.Львів, вул.Хмельницького Б., 228, РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», адреса:01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 4А,, ЄДРПОУ 14305909.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           Г.Л. Тимофєєва