ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1138/26
Провадження № 1-кп/568/98/26

"16" липня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026181210000090 від 16.06.2026 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підзамче, Радивилівського району, Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, одружена, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, маючої на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
13.06.2026р. близько 12 год. 25 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в жіночій частині приміщення громадської вбиральні, яка за адресою: буд. АДРЕСА_1 , із залишеного без нагляду гаманця, котрий знаходився на вішаку для одягу в одній із кабінок даної вбиральні, помітила грошові кошти, що належать ОСОБА_5 , та скориставшись відсутністю власника майна, діючи з урахуванням сприятливою для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до чужого майна, умисно, таємно викрала грошові кошти в сумі 21 000,00 грн., що належать ОСОБА_5 , заподіявши останній матеріальну шкоду на зазначену суму. 
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченої немає. Майно їй повернуто. Цивільний позов не заявлявся. 
За таких обставин, з урахуванням думки учасників процесу, суд розглянув справу за відсутності потерпілої.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, підтвердила обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що 13.06.2026р., близько 12:30 год., перебуваючи на базарі у м. Радивилів, Дубенського району Рівненської області, в приміщенні громадської вбиральні побачила гаманець без тимчасового нагляду власника та вкрала з нього грошові кошти в сумі 21 000,00 грн., які забрала із собою. Коли до неї через декілька днів приїхали працівники поліції, вона зізналася у скоєному та віддала їм грошові кошти, які вони повернули потерпілій. Свою поведінку засуджує, щиро кається, просить надати шанс виправитися, не позбавляти її волі.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, характеризуючих її особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України за приписами ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди, шляхом повернення вкраденого майна. 
Обставини, які обтяжують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченої, яка раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненому, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, відсутність претензій з боку потерпілої, суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України. 
Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до вчиненого, повернення викраденого майна потерпілій, суд вважає за доцільне надати обвинуваченій можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід до обвинуваченої застосований у виді особистого зобов`язання строком до 26.08.2026р. 
На підставі ст.ст. 50, 65 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду. 
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: 
-грошові кошти в сумі 21 000,00 грн., а саме: 19 купюр номіналом «1000» грн., 4 купюри номіналом «500» грн., передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити у володінні останньої;
-один аркуш паперу із рукописним текстом, котрий знаходиться у паперовому конверті Національної поліції України – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя    ОСОБА_1