ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року 
м. Київ
Справа № 20/5007/703-Б/12 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Картере В. І., Жукова С. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 (вх.№4222/2026)
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026
у складі колегії суддів: Романюк Ю.Г. (головуючий), Тимошенко О.М., Василишин А.Р.
у справі № 20/5007/703-Б/12
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фарфор України" 
до Закритого акціонерного товариства "Акціонерне товариство закритого типу "Коростенський фарфор" 
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
Перед Верховним Судом постало питання правомірності відмови судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском скаржником строку на подання апеляційної скарги.
Обставини справи
1. У провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Акціонерне товариство закритого типу "Коростенський фарфор" (далі - ЗАТ "АТЗТ "Коростенський фарфор").
2. Однією із визнаних судом кредиторів боржника була ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).
3. 04.05.2023 Господарський суд Житомирської області постановив ухвалу, якою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ЗАТ "АТЗТ "Коростенський фарфор"; ліквідовано юридичну особу ЗАТ "АТЗТ "Коростенський фарфор"; вимоги кредиторів у справі, які не задоволені за недостатністю майна, постановлено вважати погашеними; провадження у справі закрито.
Подання апеляційної скарги та короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
4. 04.05.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 04.05.2023 звернулася ОСОБА_1 .
5.  ОСОБА_1 також просила поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 04.05.2023 у справі № 20/5007/703-Б/12.
6. На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначено, що з боку ліквідатора Кучака Ю.Ф. на адресу скаржниці не надходило будь-яких документів чи звітів. ОСОБА_1 не була повідомлена про час та дату судового засідання, в якому розглядалося клопотання ліквідатора про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ЗАТ "АТЗТ "Коростенський фарфор" та не була присутня в судовому засіданні 04.05.2023.
7. Також зазначено, що ОСОБА_1 не отримувала ухвалу Господарського суду Житомирської області від 04.05.2023, а про її існування як і про її зміст останній стало відомо після отримання відповіді від ліквідатора Кучака Ю.Ф. від 24.04.2026 за вих. № 01-02/24-04 в якій він повідомив, що оскаржуваною ухвалою ліквідовано боржника.
8. 21.05.2026 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду визнано неповажними підстави, наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 04.05.2023. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 04.05.2023 у справі № 20/5007/703-Б/12. Апеляційну скаргу повернуто скаржниці.
9. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційну скаргу подано майже через три роки після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 256 ГПК України, а наведені скаржницею причини пропуску строку не є поважними. Суд зазначив, що повний текст ухвали суду першої інстанції був надісланий скаржниці за останньою відомою суду адресою, за цією ж адресою вона раніше отримувала процесуальні документи, а матеріали справи не містять доказів повідомлення суду про зміну адреси, тому відповідно до частини сьомої статті 120 ГПК України кореспонденція вважалася врученою належним чином. За цих обставин суд дійшов висновку, що скаржниця була обізнана про перебіг справи, а наведені нею доводи не є підставою для поновлення строку. 
10. Крім того, суд апеляційної інстанції застосував частину другу статті 261 ГПК України та зазначив, що після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення відкриття апеляційного провадження можливе лише за наявності винятків, передбачених цією нормою, а саме якщо особу не було повідомлено про розгляд справи або якщо пропуск строку зумовлений обставинами непереборної сили. 
11. Оскільки скаржниця не довела наявності таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
12. Суд також зазначив, що за відсутності винятків, визначених частиною другою статті 261 ГПК України, застосування частини третьої статті 260 ГПК України та залишення апеляційної скарги без руху не здійснюється, а питання поважності причин пропуску строку не впливає на можливість відкриття апеляційного провадження. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі № 20/5007/703-Б/12; справу направити для продовження розгляду до Північно-західного апеляційного господарського суду.
14.  ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених:
- у постановах від 24.03.2026 у справі № 905/169/25 та в постанові від 15.04.2026 у справі № 905/169/25 (226/1433/24) про те, що встановивши, що скаржником пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали (скаргу подано після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України) та визнавши неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення цього строку, суду апеляційної інстанції належало залишити апеляційну скаргу без руху у порядку вимог частини третьої статті 260 ГПК України;
- у постановах від 20.05.2021 у справі № 909/912/20, від 24.06.2021 у справі № 910/1865/18, відповідно до яких якщо апеляційний господарський суд встановить такий недолік апеляційної скарги як недотримання заявником положень ГПК України щодо подання апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, без порушення особою, яка її подала, питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, апеляційна скарга залишається без руху на підставі частини третьої статті 260 ГПК України для усунення зазначеного недоліку. 
15. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, визнавши неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, всупереч вимогам статті 260 ГПК України безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, не залишивши апеляційну скаргу без руху та не надавши скаржниці можливості усунути її недоліки. 
16. Скаржниця зазначає, що не була повідомлена про розгляд клопотання ліквідатора, не була присутня у судовому засіданні, не отримувала ухвалу суду першої інстанції та дізналася про її існування лише після отримання відповіді ліквідатора. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що висновок суду апеляційної інстанції про неповідомлення суду першої інстанції щодо зміни адреси для листування не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 10.01.2023 нею було направлено до Господарського суду Житомирської області відповідне повідомлення, що підтверджується поштовою накладною № 004286.
17. Також ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам статей 174 та 260 ГПК України, не постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та не надав можливості усунути її недоліки, зокрема подати докази сплати судового збору та докази повідомлення суду про зміну адреси для листування.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
18. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 261 ГПК України.
19. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).
20. Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
21. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).
22. Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
23. Як визначено у частинах першій - третій статті 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
24. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
25. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
26. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
27. Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції майже через три роки після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 256 ГПК України.
28. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
29. При цьому за умовами частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
30. Тож, у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, пропущений процесуальний строк може бути поновлено виключно у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.
31. Зазначений у частині другій статті 261 ГПК України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у цій нормі.
32. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.11.2021 у справі № 10/5026/290/2011, від 30.09.2022 у справі № 906/255/21.
33. Водночас у разі встановлення винятку, визначеного в пунктах 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції повинен дослідити поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.
34. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 9/430-05-11867, від 02.06.2025 у справі № 914/1434/14.
35. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була учасницею справи № 20/5007/703-Б/12 про банкрутство ЗАТ "АТЗТ "Коростенський фарфор".
36. Суд апеляційної інстанції встановив, що у матеріалах справи наявне поштове відправлення судової повістки, направлене ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яке повернуто 06.05.2023 із довідкою відділення АТ "Укрпошта" про повернення поштового відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (т.60, а.с.72-77).
37. Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що 04.05.2023 в судовому засіданні Господарський суд Житомирської області проголосив вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали без участі ОСОБА_1 . Повний текст ухвали складено 17.05.2023 та надіслано ОСОБА_1 на поштову адресу ( АДРЕСА_1 ) - 19.05.2023, що підтверджується штемпелем канцелярії суду (т. 60, а.с. 71 на звороті).
38. Суд апеляційної інстанції встановив, що саме за вказаною адресою ОСОБА_1 отримувала інші подальші процесуальні документи у цій справі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема останнім повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.07.2025 № 0610269159300 з проставленням відміток вручено та особисто, а також прізвищем отримувача "ОСОБА_1" з підписом особи та датою 24/07, які проставлено власноруч (т.63, а.с.108). 
39. Наведене, як правильно зауважив суд апеляційної інстанції, свідчить про використання цієї адреси скаржницею для здійснення процесуальної комунікації із судом та про належне надсилання судом кореспонденції. А також про обізнаність скаржниці з цим судовим провадженням.
40. Водночас суд апеляційної інстанції встановив відсутність у справі доказів повідомлення ОСОБА_1 суду про зміну адреси у порядку, визначеному частиною сьомою статті 120 ГПК України.
41. З огляду на вказане, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що зазначені обставини свідчить про обізнаність скаржниці, як про наявність провадження про банкрутство, так і про подальший рух справи, а доводи, вказані в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не наявності виняткових обставин, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України, за яких не застосовується встановлений цією нормою присічний однорічний строк на апеляційне оскарження судового рішення.
42. Посилання скаржниці на поштову накладну № 004286 від 10.01.2023, видану "ФЭМ Экспресс", як на доказ повідомлення суду першої інстанції про зміну адреси для листування також не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. Зазначений документ не подавався скаржницею до суду апеляційної інстанції, а в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про зміну адреси для листування, надіслання якої, за твердженням скаржниці, підтверджує зазначена накладна. Відтак обставина повідомлення суду першої інстанції про зміну адреси для листування не була встановлена судом апеляційної інстанції та не може бути встановлена судом касаційної інстанції на підставі поданого лише на стадії касаційного перегляду документа, з огляду на межі перегляду справи судом касаційної інстанції.
43. Крім того, зазначена накладна не підтверджує наявності виняткових обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України, за яких не застосовується встановлений цією нормою присічний однорічний строк на апеляційне оскарження судового рішення, а відтак не впливає на правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для відкриття апеляційного провадження. 
44. Також Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції повинен був залишити апеляційну скаргу без руху для усунення її недоліків, зокрема щодо сплати судового збору. Встановивши відсутність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України виняткових обставин, за яких не застосовується встановлений цією нормою присічний однорічний строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції обґрунтовано застосував положення частини другої статті 261 ГПК України та дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
45. За таких обставин перевірка апеляційної скарги на відповідність іншим процесуальним вимогам, у тому числі щодо сплати судового збору чи наявності інших недоліків, так само як і оцінка поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не мали самостійного правового значення для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вирішальним у цьому випадку було встановлення відсутності винятків, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України.
46. Посилання скаржниці на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.05.2021 у справі № 909/912/20, від 24.06.2021 у справі № 910/1865/18 та від 24.03.2026 у справі № 905/169/25, колегія суддів відхиляє, оскільки вони сформульовані за інших фактичних та процесуальних обставин, ніж у справі, що переглядається. У зазначених справах предметом оцінки Верховного Суду було застосування положень статей 256, 260 та пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України у правовідносинах, пов`язаних із пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження та дотриманням передбаченої статтею 260 ГПК України процедури залишення апеляційної скарги без руху, тоді як питання застосування частини другої статті 261 ГПК України щодо наслідків пропуску встановленого цією нормою присічного однорічного строку на апеляційне оскарження у цих справах не вирішувалося.
47. Натомість у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, насамперед, встановив відсутність виняткових обставин, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України, за наявності яких не застосовується встановлений цією нормою присічний однорічний строк на апеляційне оскарження. Саме зазначена обставина була визначальною для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а тому наведені скаржницею висновки Верховного Суду, сформульовані в інших процесуальних ситуаціях, не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
49. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
50. З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та необхідність залишення ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у цій справі без змін.
В. Розподіл судових витрат
51. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на заявницю касаційної скарги, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі № 20/5007/703-Б/12 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

С. Жуков