ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2026 р. Справа № 910/1623/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Євсікова О.О. 
Корсака В.А. 

без виклику сторін, 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування”
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 у частині повернення зустрічного позову
в справі № 910/1623/26 (суддя Кирилюк Т.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Муніципальні будівельні технології” 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” 
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Муніципальні будівельні технології” (далі – позивач; ТОВ “Муніципальні будівельні технології”) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” (надалі – відповідач; ТОВ Науково-дослідний центр сучасного проектування”; заявник; апелянт; скаржник) про стягнення 1 839 402,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувались неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 18.07.2025 № ТК38/40-Е3-ВР.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1623/26.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 у задоволенні клопотання ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” про продовження строку на подачу зустрічного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” до ТОВ “Муніципальні будівельні технології” про стягнення заборгованості повернуто заявнику на підставі ст.ст. 118, 180 ГПК України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд зазначив, що відповідач мав право подати до Господарського суду міста Києва зустрічний позов до 17.03.2025 (02.03.2026 + 15 днів). Тому, враховуючи подання відповідачем зустрічного позову з порушенням строку, встановленого ухвалою про відкриття провадження у справі та норм Господарського процесуального кодексу України, а також відмовою Господарського суду міста Києва у задоволенні клопотання про продовження такого строку, зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Муніципальні будівельні технології” про стягнення заборгованості підлягає поверненню заявнику. 
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 в частині повернення відповідачу ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” зустрічного позову. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала у відповідній частині є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт зазначає, що суд І-ої інстанції не розглянув заяву про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та не надав оцінку наведеним відповідачем доводам щодо поважності пропущення строку на подання зустрічного позову.
Також скаржник вказав, що первісний та зустрічний позов стосуються тих самих осіб, договорів, за якими здійснюється стягнення заборгованості, укладені між тими самими особами, укладені договори стосуються того самого будівельного об`єкта, їх спільний розгляд є доцільним, а задоволення зустрічного позову може частково виключити задоволення первісного позову.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026, апеляційна скарга в справі № 910/1623/26 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 в частині повернення зустрічного позову у справі № 910/1623/26. Призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Про перегляд справи в апеляційному порядку учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 22.05.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.
На адресу апеляційного господарського суду від ТОВ “Муніципальні будівельні технології” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. За твердженнями ТОВ “Муніципальні будівельні технології”, сама позовна заява з додатками була надіслана представником позивача до електронного суду 16.02.2026 о 19.04 год, про що в матеріалах справи міститься відповідна квитанція № 5983498 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС. Тобто, ще в лютому 2026 року відповідачу було відомо, що позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою.
У цілому, позивач вважає правильними висновки місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваній ухвалі.
Судова колегія звертає увагу, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 255 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів зазначає, що за частиною 2 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Водночас, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, а також надання сторонам можливості скористатись наявним процесуальним інструментарієм для захисту своїх прав та інтересів, розгляд справи по суті здійснено в розумні строки. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
За ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного. 
Як вже зазначалось, Товариство з обмеженою відповідальністю “Муніципальні будівельні технології” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” про стягнення 1 839 402,12 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1623/26; підготовче засідання призначено на 31.03.2026.
У засіданні 31.03.2026 Господарським судом міста Києва ухвалено закрити підготовче провадження.
Відповідачем 14.04.2026 подано до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю “Муніципальні будівельні технології”.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 у задоволенні клопотання ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” про продовження строку на подачу зустрічного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування” до ТОВ “Муніципальні будівельні технології” про стягнення заборгованості повернуто заявнику без розгляду на підставі ст.ст. 118, 180 ГПК України.
Згідно ч.ч. 4, 5, 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. 
За приписами частини 1 статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 про відкриття провадження у цій справі встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до повідомлення про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 02.03.2026 о 12:40.
Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України встановлено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. 
Відповідно до частини 6 вказаної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, ухвала про відкриття провадження у цій справі була належним чином вручена відповідачу 02.03.2026. 
Тобто, відповідач мав право подати до Господарського суду міста Києва зустрічний позов до 17.03.2025 (02.03.2026 + 15 днів). 
На це, як вважає судова колегія, слушно звернув увагу й суд 1-ої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Зустрічна позовна заява містила клопотання відповідача про продовження строку для його подачі. В обґрунтування пропуску строку подачі відповідачем зазначалось, що ним не було отримано ухвали про відкриття провадження у справі з огляду за зміну місця реєстрації відповідача, звільнення всіх співробітників товариства та пошкодження комп`ютеру з доступом до системи “Електронний суд”. 
За висновками місцевого господарського суду, відповідачем не наведено суду жодних причин пропуску ним строку для подання зустрічного позову, які були б поважними та підтверджувались належними доказами.
Зазначені висновки суду першої інстанції щодо відсутності поважності причин пропущення строку на подання зустрічного позову та підтвердження таких обставин належними доказами, як вважає колегія суддів, є правильними. 
У свою чергу, з цих підстав судовою колегією відхиляються, як безпідставні, доводи апелянта про нездійснення судом першої інстанції розгляду заяви відповідача про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та ненадання ним оцінки наведеним відповідачем доводам щодо поважності пропущення строку на подання зустрічного позову.
Колегія суддів також акцентує, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
ЄСПЛ зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "Зубац проти Хорватії" (Zubac v. Croatia), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).
При цьому, ЄСПЛ здійснено розмежування між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
З огляд на фактичні обставин цієї справи, судова колегія висновується, що в цьому випадку відповідачем не дотримано вимог процесуального законодавства щодо подання зустрічної позовної заяви у порядку та строк, визначеними ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026, що не може вважатися надмірним формалізмом. 
Водночас, з цих підстав судовою колегією критично оцінюються відповідні доводи апелянта про порушення судом 1-ої інстанції приписів ст. 180 ГПК України при вирішенні ним питання повернення зустрічної позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу.
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За висновками колегії суддів, твердження апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала у відповідній частині є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, зазначені скаржником в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності підстав для повернення місцевим господарським судом зустрічної позовної заяви ТОВ Науково-дослідний центр сучасного проектування” є необґрунтованими, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у цій справі колегія суддів не вбачає.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта - ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування”.
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-дослідний центр сучасного проектування” на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 у частині повернення зустрічного позову в справі № 910/1623/26 – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2026 у справі № 910/1623/26 у частині повернення зустрічного позову - залишити без змін. 
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на ТОВ “Науково-дослідний центр сучасного проектування”. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак