Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 р. 	Справа № 520/33970/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/33970/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»  
третя особа  Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи, за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, було прийнято рішення №ЦО-19376, яким з 19 листопада 2024 року було скасовано рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи, за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, було прийнято рішення №ЦО-19376, яким з 19 листопада 2024 року було скасовано рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО, яким було скасоване попереднє рішення МСЕК, у контексті частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15 листопада 2024р. № 1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024 Nє 2022.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28 листопада 2024 року, відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 2117 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено ІІІ групу інвалідності з 19 листопада 2024 року, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №960467 від 28 листопада 2024 року. Відповідно до довідки ОСОБА_1 було встановлено інвалідність строком до 01 грудня 2025 року, з датою переогляду 19 листопада 2025 року.
03 вересня 2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи, за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, було прийнято рішення №ЦО-19376, яким з 19 листопада 2024 року було скасовано рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач не погоджуючись з вказаним, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведення повторної медико-соціальної експертизи відповідачем порушено процедуру її проведення.
Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 19 грудня 2024 року № 4170-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі Закон № 4170-ІХ), який введено в дію з 01.01.2025 року, внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.
Так, частину першу статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" викладено в редакції, згідно якої інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", яка набула чинності 01.01.2025 року, затверджені:
Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Критерії встановлення інвалідності.
Пунктом 3 Постанови №1338 визначено, що з моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи перевірка обґрунтованості рішень та розгляд скарг на рішення медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості та/або оскарження рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Положення пункту 10 Порядку №1338 передбачають, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Згідно з п.п. 2 п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду.
Також, п. 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді.
Наказом Міністерством охорони здоров`я України №2022 від 02 грудня 2024 року затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до підпункту 3 пункту 10 Положення, повноваженням Центру оцінювання є проведення перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, з підстав, визначених Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, зокрема на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу у сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Отже, у межах цієї спеціальної компетенції Центр оцінювання функціонального стану особи має право проводити перевірку обґрунтованості рішень МСЕК стосовно відповідної особи, у тому числі на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді.
Подібний висновок викладений у Постанові КАС ВС від 20 лютого 2026 року по справі № 280/4630/25.
Так, зі змісту витягу з рішення експертної команди від 03.09.2025 № ЦО-19376 встановлено, що у гр. 6.1. "Підстава для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці" зазначено: "постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді".
Водночас, у гр. 6.2. рішення "Реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці" зазначено: "Лист №166458-2025 від 19.08.2025, крим. Провадження №12024220000000452 від 05.04.2024, постанова про призначення медико-соціальної експертизи 19.08.2025".
Крім того, з наявної в матеріалах справи постанови слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції Журкабаєва А.А. від 19.08.2025, встановлено, що у кримінальному провадженні №12024220000000542 від 05.04.2024 призначено медико - соціальну експертизу, провадження якої доручено експертам науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України.
На вирішення експертам поставлено наступні запитання:
2.1. Чи мали місце у громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 28.11.2024 (дата встановлення інвалідності міжрайонною Шевченківською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ»), захворювання, які зумовили необхідність встановлення йому відповідної групи інвалідності?
2.2. Чи відповідає встановлена 28.11.2024, міжрайонною Шевченківською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», третя група інвалідності громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його стану здоров`я, з урахуванням наявних захворювань, на момент встановлення відповідної групи інвалідності?
2.3. Чи проведений достатній обсяг обстежень для прийняття рішення міжрайонною Шевченківською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», щодо встановлення громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 третьої групи інвалідності?
Інших питань на вирішення експертам зазначеною постановою поставлено не було. 
Отже, підставою для ініціювання процедури перевірки обґрунтованості рішення Міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 стала постанова слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції Журкабаєва А.А. від 19.08.2025 про призначення медико - соціальної експертизи у кримінальному провадженні.
Таким чином, для правильного вирішення даного спору вирішенню підлягає питання про те, чи може постанова слідчого про призначення судової експертизи слугувати правомірною підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії.
Так, у контексті оцінки підстав ініціювання такої перевірки колегія суддів Верховного Суду в постанові від 20.02.2026 у справі №280/4630/25 врахувала правову позицію Судової палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 07.08.2019 у справі №826/2212/17, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого, прийняті у межах кримінального провадження, до моменту їх скасування у встановленому Кримінального процесуального кодексу України порядку.
Якщо документ правоохоронного органу, на який посилається відповідач, має характер процесуального акта, прийнятого в межах кримінального провадження, та є обов`язковим до виконання, його отримання створює для відповідача правовий обов`язок реагування у межах компетенції, визначеної п. 51 Порядку №1338.
Водночас, для визнання такого документа належною підставою у розумінні п. 51 Порядку №1338 судам необхідно встановити його процесуальну природу та відповідність формі, передбаченій законом.
Аналізуючи процесуальну природу постанови про призначення медико-соціальної експертизи від 19.08.2025 року для визнання такого документа належною підставою у розумінні п. 51 Порядку №1338 , колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України від 25.02.1994 № 4038-XII "Про судову експертизу" встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кримінального процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Частиною 1 ст. 102 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. 
Згідно зі ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України рішення слідчого приймається у формі постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до ч. 1 ст. 243 Кримінального процесуального кодексу України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтей 244 цього Кодексу.
Так, аналізуючи статті 110, 242, 243 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що експертиза проводиться з метою з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
В свою чергу, залучення експертів для проведення експертизи має на меті збирання доказів для яких необхідні спеціальні знання, які в подальшому будуть використовуватися в якості доказової бази у кримінальному провадженні.
Отже, за своєю юридичною природою експертиза у кримінальному провадженні є процесуальним засобом здобуття та фіксації нових доказів, а також перевірки вже наявних, а постанова слідчого про призначення експертизи є інструментом кримінального провадження, метою якого є виключно збір доказів для кримінальної справи. 
При цьому, вона не є розпорядчим актом у сфері адміністративного управління, не містить приписів, що виходять за межі питань призначення та проведення експертизи, зокрема щодо проведення перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих медико-соціальною експертною комісією.
Натомість, перевірка правильності чи обґрунтованості висновків медико-соціальної експертизи (оцінювання повсякденного функціонування особи) за своєю правовою природою є виключно формою контрольно-наглядової діяльності органів публічної адміністрації.
Ця процедура є безпосереднім проявом реалізації владних управлінських повноважень, регулюється спеціальним адміністративним законодавством.
Колегія суддів наголошує, що постанова слідчого про призначення експертизи за своєю правовою природою є виключно інструментом збирання доказів у кримінальному провадженні, правове регулювання якого здійснюється нормами Кримінального процесуального кодексу України. 
Зазначена постанова не є актом індивідуальної дії, не створює, не змінює і не припиняє права чи обов`язки осіб у публічно-правових відносинах та не спрямована на реалізацію владних управлінських функцій.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що постанова слідчого про призначення медико-соціальної експертизи не є правовим актом, який може ініціювати чи бути підставою здійснення процедури перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями.
Отже, постанова слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції Журкабаєва А.А. від 19.08.2025 про призначення медико - соціальної експертизи у кримінальному провадженні №12024220000000542 від 05.04.2024 не створює для відповідача правовий обов`язок реагування у межах компетенції, визначеної п. 51 Порядку №1338.
Питання співвідношення принципів правомірності та суворого дотримання встановленої законом процедури в діяльності суб`єкта владних повноважень були предметом дослідження Верховного Суду під час розгляду справи №320/1510/20 та викладені у постанові від 27.09.2022.
Так, при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, слід виходити з того, що протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
При цьому, межею, яка розділяє істотне порушення процедури від неістотного, є встановлення обставини того, чи міг суб`єкт владних повноважень ініціювати початок процедури, за наслідком якої прийняте спірне рішення, за умови безумовного дотримання закону.
Виходячи з обставин даної справи, колегія суддів зазначає, що встановлення факту дій відповідача поза межами своїх повноважень, що вразилось у проведенні перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії за відсутності передбачених законом підстав, є достатньою самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами її проведення рішень.
Водночас, встановлення протиправності рішення внаслідок недотримання законодавчо визначених умов для проведення перевірки зумовлює відсутність підстав для перевірки висновків відповідача, зроблених за її результатами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, у спірних правовідносинах відповідачем не виконано обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України, щодо доказування правомірності свого рішення, з огляду на що колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №ЦО-19376 від 03.09.2025.
Разом з тим, враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 по справі № 520/33970/25 змінити з підстав та мотивів прийнятого рішення. 
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 по справі № 520/33970/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   В.В. Катунов