ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | Справа №160/4088/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність (відмову) Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Відділу № 7 у м. Дніпрі), виражену в неоформленні та невидачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви його законного представника від 28.01.2026 року;
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Відділ № 7 у м. Дніпрі) оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законний представник позивача звернувся до Відділу № 7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення та видачу позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки, однак відповідач у задоволенні заяви фактично відмовив, пославшись на оформлення позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, формування унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та на необхідність надання рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби України оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Позивач вважає таку вимогу безпідставною, оскільки вона створює порочне коло, за якого надання адміністративної послуги обумовлюється наявністю судового рішення, за отриманням якого особа змушена звертатися саме у зв`язку з ненаданням цієї послуги. Позивач посилається на статті 22, 24, 32 Конституції України, на чинність Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, яким передбачено дві форми паспорта, а також на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що позивач документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 19.01.2022 строком дії до 19.01.2026, у зв`язку з чим йому присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі № 20080512-04992, а отже персональні дані позивача вже внесено до Реєстру за згодою його законного представника, тоді як унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. З огляду на це відповідач вважає, що ця справа не є типовою відносно зразкової справи № 806/3265/17, та посилається на постанови Верховного Суду від 08.06.2023 у справі № 380/5977/21, від 22.03.2024 у справі №540/4500/21 і від 28.11.2024 у справі № 420/6552/24. Крім того, відповідач зазначив, що заява законного представника від 28.01.2026, складена в довільній формі, не є заявою про надання адміністративної послуги, а лист-відповідь Відділу № 7 у м. Дніпрі не є рішенням про відмову у наданні такої послуги; звернення батька не є свідченням волевиявлення самого позивача, який має відповідний обсяг дієздатності; законом чітко визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; його законним представником є батько ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
17.01.2022 ОСОБА_2 як законний представник звернувся до Відділу обслуговування громадян м. Дніпро державного підприємства «Документ» (орган 9003) з метою оформлення позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку з чим сформовано заяву-анкету № 20446553, а інформацію про позивача внесено до Єдиного державного демографічного реєстру з присвоєнням унікального номера запису в Реєстрі №20080512-04992 та внесенням відцифрованого образу обличчя. На час подання зазначеної заяви-анкети позивачу виповнилося 13 років.
ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.01.2022 строком дії до 19.01.2026.
28.01.2026 законний представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Відділу № 7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою (вхідний реєстраційний № Д-5/6/1216-26 від 28.01.2026), в якій просив оформити позивачу паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII. До заяви додано документи, необхідні для оформлення паспорта.
Листом Відділу № 7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих. № 1216-702/1216-26 від 29.01.2026 заявнику повідомлено, що позивач документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку з чим йому сформовано унікальний номер запису в Реєстрі, а з метою документування позивача паспортом громадянина України зразка 1994 року необхідно надати рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби України оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку, та документи, перелік яких визначено розділом III Тимчасового порядку.
Паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки позивачу не оформлено та не видано.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ документом, що підтверджує громадянство України, є, в тому числі, паспорт громадянина України.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі Закон №5492-VI) встановлено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.
Також Законом № 1474-VIII частину 2 статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 302 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Пунктом 1 Порядку №302 затверджений:
- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно;
- зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія;
- Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
Пунктом 2 Порядку №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року
- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно пункту 3 Порядку №302 прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.
Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Тимчасовий порядок № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Отож, зазначеними вище нормами законодавства України передбачені два рівнозначних альтернативних варіанти оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.
Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21, від 28.11.2024р. у справі №420/6552/24, відповідно до яких використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.
Отже, використання ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права неповнолітнього.
При цьому безпідставним є посилання позивача на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, оскільки ці висновки стосуються інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.
Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова