Справа № 199/9997/25
(2/199/822/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

10.06.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Гребенець М.В.,
представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 Грозь І.І., представника Міністерства оборони України Андрієнко К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , треті особи Міністерство оборони України, Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , треті особи Міністерство оборони України, Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що 09.04.2025 року о 12:13 год. в м. Дніпро, просп. Слобожанський, 11, водій ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, керуючи транспортним засобом марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 (на чорному фоні), при зміні напрямку руху, повороті праворуч, не переконався в безпеці маневру, в результаті чого вчинив зіткнення з належним позивачці автомобілем LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку.
Вина ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2025 року у справі № 199/5132/25. При цьому, власником транспортного засобу марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 (на чорному фоні), є військова частина НОМЕР_1 .
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 22.05.2024 року ТСЦ 1249.
Згідно із Полісом № 225108684 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», із лімітом відповідальності 250 000 грн. за шкоду заподіяну майну. Цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП (відповідача) не була застрахована.
Під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Враховуючи, що суму спричиненої майнової шкоди в повному обсязі визначено не було, позивач самостійно залучив судового експерта Дроздова Ю.В., який склав висновок за результатами відповідної експертизи та визначив розмір матеріальних збитків. Так, згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ № 2206/25 від 17 червня 2025 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., загальний розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 548 071,37 гривень.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Позивач із метою отримання відшкодування за пошкоджений транспортний засіб звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. 
Після настання страхового випадку виплата страхового відшкодування на користь  ОСОБА_1 була здійснена МТСБУ на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 250 000,00 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням, у рамках ліміту відповідальності, оскільки плата страхового відшкодування не може перевищувати цієї суми.
Враховуючи, що сплачена сума страхового відшкодування менша ніж сума збитків, які визначені у висновку експерта № 2206/25 від 17 червня 2025 року, тому різниця, яка підлягає відшкодуванню, складає: (548 071,37 - 250 000) = 298 071 гривень 37 копійок. Крім того, внаслідок ДТП позивачка отримала моральний та психологічний стрес, переживання та душевний біль, оскільки  її автомобіль був суттєво пошкоджений та потребував значного ремонту, у зв`язку з чим їй необхідно було самостійно відшукувати кошти для ремонту, що порушило її звичний спосіб життя.
Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 303871 гривень 37 копійок матеріальної шкоди, враховуючи витрати на послуги судового експерта у розмірі 5800,00 гривень, та 50 000 гривень моральної шкоди, а також витрати, пов`язані з розглядом справи.
24.07.2025 року від представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Чепікова О.О. надійшов відзив на позов, за змістом якого не визнає позов у повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ Поліс № 225108684, страховик – ПРАТ СК "ВУСО", відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ. Із метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_1 , яка є власником КТЗ LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , на підставі ст. ст.31, 32, ст.43 Закону № 3720-IX, звернулася до МТСБУ: 1) з повідомленням про ДТП від 09.04.2025 року 2) із заявою на виплату страхового відшкодування від 09.04.2025 року. У зв`язку з цим, для забезпечення необхідних дій, з метою урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило врегулювача: ФОП ОСОБА_5 . 23.04.2025/08.05.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , проводився огляд пошкодженого автомобіля за участю оцінювача, експерта ОСОБА_5 , власника КТЗ ОСОБА_1 , Відповідач ОСОБА_3 на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився. Відповідно до Звіту №YD14325 про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ від 06.06.2025 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження – 2154257,92 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 315127,44 грн.; - коефіцієнт фізичного зносу – 0,0; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу – 315127,44 грн. з урахуванням ПДВ. 18.06.2025 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 250000,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 18.06.2025 року. 24.06.2025 року МТСБУ на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3.1/20064 від 24.06.2025 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування СТО ТОВ "АРЕНА СЕРВІС ЛТД" у сумі розмірі 250000,00 грн., сума перерахована на СТО потерпілого (ТОВ "АРЕНА СЕРВІС ЛТД") у розмірі 250000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2025 року. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність в межах ліміта страхового відшкодування.
01.09.2025 року від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позов, де зазначено, що Міністерства оборони України не є належним відповідачем, а тому проти позову заперечував.
03.09.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, за змістом якого позов не визнає у повному обсязі та зазначив, що військова частина не є належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди та не може нести солідарну відповідальність разом із водієм. Відповідальність за відшкодування шкоди має покладатися на водія, який вчинив ДТП, відповідно до норм цивільного законодавства. Військова частина, як заінтересована сторона, до проведення експертизи транспортного засобу запрошена не була. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди. У зв`язку із зазначеним просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальних збитків відмовити в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мальцев В.П. надав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив обставини, аналогічні викладеним у позові, вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мальцев В.П. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що не вважає себе винуватим у скоєнні самої дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що сума заявлених позовних вимог є безпідставно завищеною та необґрунтованою. Посилаючись на вказані обставини, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 Грозь І.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Представник третьої особи Міністерства оборони України Андрієнко К.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Представник третьої особи Моторно (транспортного) страхового бюро України - Чепіков О.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Вислухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 09.04.2025 року о 12:13 год. в м. Дніпро, просп. Слобожанський, 11, водій ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, керуючи транспортним засобом марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 , (на чорному фоні), при зміні напрямку руху, повороті праворуч, не переконався в безпеці маневру, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку.
Вина ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2025 року у справі № 199/5132/25 (т.1, а.с.14-15).
Власником транспортного засобу марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 (на чорному фоні), є військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 №181 від 18.11.2022 року (т.1, а.с.126). 
При цьому, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом осіб рядового складу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 №623/01-76/793 від 02.09.2025 року (т.1, а.с.123). Під час ДТП виконував покладені на нього обов`язки, що не спростовується відповідачами та підтверджується матеріалами справи.
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований транспортний засіб LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , що на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 22.05.2024 року ТСЦ 1249.
Згідно з Полісом № 225108684 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», із лімітом відповідальності 250 000 грн. за шкоду заподіяну майну. Цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП (відповідача) не була застрахована.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Позивач самостійно залучила судового експерта Дроздова Ю.В., який склав висновок за результатами відповідної експертизи та визначив розмір матеріальних збитків. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ № 2206/25 від 17 червня 2025 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., загальний розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 548 071,37 гривень (т.1, а.с.16-39).
ОСОБА_1 , яка є власником КТЗ LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , на підставі ст. ст.31, 32, ст.43 Закону № 3720-IX, звернулася до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 09.04.2025 року, із заявою на виплату страхового відшкодування від 09.04.2025 року. МТСБУ залучило врегулювача: ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до Звіту №YD14325 про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ від 06.06.2025 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження – 2154257,92 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 315127,44 грн.; - коефіцієнт фізичного зносу – 0,0; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу – 315127,44 грн. з урахуванням ПДВ. 18.06.2025 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 250000,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 18.06.2025 року. 24.06.2025 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3.1/20064 від 24.06.2025 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування СТО ТОВ "АРЕНА СЕРВІС ЛТД" в сумі розмірі 250000,00 грн. МТСБУ перерахувало на СТО потерпілого, ТОВ "АРЕНА СЕРВІС ЛТД", суму відшкодування у розмірі 250000,00 грн. (Двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2025 року (т.1, а.с. 74-90).
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленим законодавством.
За приписами п 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
У свою чергу п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на-земних транспортних засобів»).
Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Разом із цим, відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Зі змісту п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім цього, за положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку.
Також, відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У Постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року по справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом (Актом) про оцінку майна, який повинен відповідати Вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні " та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 Відповідальність оцінювача за неналежне виконання умов Договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінку майна встановлена ст. 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
З огляду на викладене, суд при вирішені справи, як належним доказом розміру спричиненого збитку керується Звітом про оцінку майна № 2206/25 від 17 червня 2025 року, виготовленим оцінювачем ОСОБА_8 , який особисто оглядав пошкоджений ТЗ позивача, що підтверджується долученим до нього актом огляду транспортного засобу та який не спростований відповідачами.
Клопотань про призначення по справі судової товарознавчої експертизи до суду не надходило.
Оскільки відповідно до проведеної на замовлення позивача оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу становить 548 071,37 грн., то розмір відшкодування, який не доплачений та має бути стягнутий із відповідача складає: 548 071,37 -250 000,00 = 298 071,37 грн..
Із приводу заявлених позивачем вимог до відповідачів суд зазначає наступне.
На підставі ст. 29 Закону, страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.
Тобто, виходячи з наведеного нормативного обґрунтування, страховик, який відшкодовує спричинений з вини страхувальника збиток потерпілому, сплачує на підставі ст. 29 Закону лише матеріальний збиток у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу на заміні складники.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За результатами висновку експерта № 2206/25 від 17 червня 2025 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу LEXUS, моделі ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , на дату ДТП, яке мало місце 09.04.2025 року складає 548 071,37 грн. (п`ятсот сорок вісім гривень сімдесят одна гривня тридцять сім копійок).
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року та у справі № 754/5129/15-ц та
Верховний Суд у своєму рішенні від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначив, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).
Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди, який в порядку ст. 22, 1192, 1194, 1166, ЦК України не відшкодовується страховиком та покладається безпосередньо на винну в ДТП особу та власника джерела підвищеної небезпеки становить 298071,37 грн.. 
Суд відхиляє доводи Військової частини НОМЕР_1 щодо її неналежності як відповідача у справі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб Fiat Doblo, який став джерелом підвищеної небезпеки та був учасником дорожньо-транспортної пригоди, перебував у володінні та користуванні Військової частини НОМЕР_1 на праві оперативного управління, а водій ОСОБА_3 керував ним під час проходження військової служби та виконання службових обов`язків. Відповідно до положень статей 1172, 1187 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі володіє таким джерелом, а шкода, завдана працівником (військовослужбовцем) під час виконання ним службових обов`язків, відшкодовується юридичною особою, з якою він перебуває у відповідних правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц. За таких обставин саме Військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем та особою, на яку покладається обов`язок відшкодувати завдану позивачу шкоду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц викладено висновок, згідно з яким особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Тлумачення частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України свідчить про те, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17.
Також суд зазначає, що під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.
Виходячи з наведених норм права шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2026 року у справі № 333/1090/24.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення лише з відповідача Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача суми матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля LEXUS ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 298071,37 грн., що є різницею між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.
Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Абзац другий частини третьої ст.23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.
Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року по справі №216/3521/16-ц, від 25 травня 2022 року по справі №487/6970/20, від 16 червня 2022 року по справі №569/20510/19, від 29 червня 2022 року по справі №477/874/19, від 01 березня 2023 року по справі №496/1691/19.
Відповідно до роз`яснень наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У постанові від 03.10.2019 у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що позивач є фактичним володільцем транспортного засобу, який був пошкоджений в результаті ДТП, через що тривалий час був позбавлений можливості використовувати даний автомобіль у справному стані, за його призначенням та міг зазнати душевних страждань.
При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачами, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, не відповідає розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Щодо розподілення судових витрат по справі суд зазначає наступне.
Згідно з ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесені витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням спеціаліста.
На підтвердження понесення витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста, позивач надав суду квитанцію № 76-03.25 від 30.03.2025, видану ФОП ОСОБА_8 , згідно з якою ним від ОСОБА_1 прийнято 5800,00 грн. за складання Звіту про оцінку № 2206/25 від 17 червня 2025 року.
Оскільки судом враховано висновок спеціаліста ОСОБА_8 , як доказ, а понесені на його отримання витрати позивачем документально доведені, то на користь позивача суд стягує вказані витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3038,71 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача Військової частини НОМЕР_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,19,76,78,79,81,83, 133, 141,258, 259,263-265,268,272,273,279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Гончарової до ОСОБА_9 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство оборони України, Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, - задовольнити частково.

Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) суму матеріальних збитків, заподіяних у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки LEXUS, моделі ES300H, державний номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 298071 (двісті дев`яносто вісім тисяч сімдесят одну) гривню 37 копійок.

Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на складання звіту з оцінки майна 5800,00 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3038,71 гривень, а всього 8838 (вісім тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 71 копійку.

В іншій частині позову, - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: 03168, м.Київ, пр.Повітряних сил, 6.

Третя особа: Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, 8.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя           Л.Г. Якименко