ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 р. 	Справа № 440/14888/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/14888/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції Національної поліції , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України НПУ   
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції НПУ (далі – відповідач 1), в якому просив суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.11.2024 «119 «Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірним наказом до ОСОБА_1 протиправно та необґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Висновки службового розслідування відповідачем були зроблені на підставі рапорту старшого сержанта поліції, т.в.о. інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, від 21.10.2024 №15670вн/41/26/1-2024, відповідно до яких на місці виклику «Домашнє насильство» працівники поліції не склали відносно ОСОБА_2 (кривдника) жодних адміністративних матеріалів, хоча ОСОБА_3 повідомляла, що він систематично вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство. Крім того, працівники БПП не вчинили жодних дій щодо вирішення ситуації, натомість самі поїхали з місця події та залишили кривдника з потерпілою. За результатами відпрацювання виклику склали лише оцінку ризиків. Протокол за скоєння домашнього насильства та терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 не складався, хоча кривдник перебував на місці скоєння правопорушення.
Позивач стверджував, що при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано його пояснення від 04.11.2024, в якому зазначено спростування інформації, викладеної в рапорті. Зазначав, що всі матеріали, які були складені під час відпрацювання цього виклику були передані до чергової частини Кременчуцького РУП для реєстрації даної події в Єдиному обліку для проведення перевірки по даному факту та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.
Наголошував, що посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 було порушено порядок реагування на виклик, пов`язаний із домашнім насильством, оскільки не було складено адміністративних матеріалів відносно гр. ОСОБА_4 , не можна брати до уваги, оскільки під час відпрацювання даного виклику було виявлено ознаки кримінального правопорушення (оскільки потерпіла ОСОБА_5 мала тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та шиї), тому об`єктивно скласти матеріали про адміністративне правопорушення було неможливо і вчинення таких дій призвело би до приховування злочину
Крім того, зауважував, що під час перебування на виклику позивачем не було вчинено дій, спрямованих на вимкнення відеореєстратора, все спілкування зі заявником, потерпілою та іншими учасниками події фіксувалося на відеореєстратор.
Ухвалою від 31.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі у якості другого відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі – відповідач 2, Департамент).
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:
визнано протиправним та скасовано наказ Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.11.2024 №119 «Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок відповідача 1 про те, що ОСОБА_1 при опрацюванні виклику на подію, попередньо квалфіковану як домашнє насильство: 1) не викликав слідчо-оперативну групу; 2) не склав заборонний припис; 3) вимикав відеореєстратор.
Щодо виклику слідчо-оперативної групи суд першої інстанції зазначив, що матеріалами відеозапису підтверджено, що потерпіла ОСОБА_3 відмовилася від виклику СОГ, відмовилася писати заяву про факту нанесення їй тілесних ушкоджень, просила не складати на кривдника протокол, підписала заяву про непроведення подальшої перевірки. Враховуючи категоричну відмову потерпілої писати заяву, суд першої інстанції погодився з твердженням позивача про те, що виклик СОГ був недоцільним.
Стосовно нескладення заборонного припису суд першої інстанції вказав, що відповідачами під час службового розслідування не досліджувалася оцінка ризиків, складена ОСОБА_1 . Водночас із форми вказаної оцінки слідує, що ризики у даній ситуації оцінюються як середній рівень небезпеки, у зв`язку з чим винесення заборонного припису покладалося на розсуд ОСОБА_1 , а не було його імперативним обов`язком, як стверджує відповідач.
Щодо вимкненого реєстратора суд першої інстанції зауважив, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вимкнений з невідомих причин відеореєстратор, при наявності дублюючого запису його напарника та при відсутності супутніх дисциплінарних порушень є надмірним.
Твердження позивача про порушення строків проведення службового розслідування суд першої інстанції вважав необґрунтованими, оскільки Висновок службового розслідування, затверджений т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції 07.11.2024, тобто на чотирнадцятий день з дня його призначення, тобто в порядку та в межах строків, визначених Дисциплінарним статутом.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року по справі № 440/14888/24; прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції надано поверхневу оцінку одним обставинам справи та безпідставно залишено поза увагою інші обставини, встановлені дисциплінарною комісією під час службового розслідування, та які мають істотне значення для справи.
Суд першої інстанції не врахував, що під час дослідження відеозаписів з портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наявних в матеріалах службового розслідування, проте суд надав оцінку лише в частині телефонної розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_8 . Водночас пояснення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 не слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і не є основним доказом вчинення ОСОБА_10 дисциплінарного проступку.
Написання ж потерпілою заяви про непроведення перевірки по факту вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення (нанесення тілесних ушкоджень) не спростовувало та не виключало наявності в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за ст. 173-2 КУпАП. Судом не взято до уваги, що працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП матеріали про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 стосовно ОСОБА_2 не складали. Водночас за вказаною подією 25.10.2024 працівниками Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області здійснено виїзд, за наслідками якого стосовно ОСОБА_4 склали протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №30439 за частиною другою статті 173-2 КУпАП, на підставі якого постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2024 у справі №524/13530/24 ОСОБА_2 визнано винним. Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виявивши факт домашнього насильства, не приділили належну увагу, не вжили у межах своєї компетенції заходів для його припинення та надання допомоги постраждалій особі, що призвело до необхідності повторного реагування на зазначене повідомлення про вчинення домашнього насильства Кременчуцьким районним управлінням поліції ГУНП в Полтавській області. За існування загрози постраждалій особі, з метою припинення домашнього насильства і недопущення його продовження, терміновий заборонний припис працівниками поліції винесений не був.
Крім того, в ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_14 під час виконання службових обов`язків, здійснюючи відпрацювання виклику, не здійснював безперервну відеозйомку на портативний відеореєстратор, що є прямим порушенням Інструкції №1026.
Отже, усвідомлюючи характер своїх дій, позивач допустив порушення службової дисципліни, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
19.05.2026 судом отримано відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, такою, що зводиться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, не містить належних доводів щодо неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Позивач зазначає, що за умови відмови потерпілої виклик слідчо-оперативної групи є недоцільним, суперечить засадам кримінального судочинства. Апелянт не наводить жодної норми щодо обов`язку поліцейського викликати СОГ всупереч потерпілої у справі приватного обвинувачення. Крім того, твердження апелянта про обов`язок складення термінового заборонного припису спростовуються результатами оцінки ризиків та нормами Порядку №369/180. 
Щодо доводів скаржника про порушення порядку ведення відеозапису позивач погоджується з оцінкою вказаної обставини судом першої інстанції з урахуванням принципу пропорційності; будь-яких негативних наслідків для служби, прав громадян чи фіксації обставин події вимкнення реєстратора не спричинило – весь цей проміжок часу зафіксований на реєстраторі напарника. На переконання позивача, суд повно дослідив докази та встановив надання комісією переваги поясненням ОСОБА_9 , які суперечать відеозапису. 
Посилання апелянта на рішення Автозаводського районного суду від 06.12.2024 позивач вважає необґрунтованим, оскільки, по-перше, складення іншим нарядом поліції протоколу не доводить обов`язку позивача вчинити те ж саме за обставин 14.10.2024, коли потерпіла категорично відмовлялась від будь-яких дій; по-друге, оцінка правомірності дій поліцейського має здійснюватися з урахуванням обставин, що існували на момент виїзду, а не з позиції подальших подій.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом вручення їм копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження: позивач – засобами поштового зв`язку (до суду повернувся конверт із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання»); відповідач – в електронному кабінеті учасника справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 28.08.2017 проходить службу в Національній поліції, з 05.08.2019 призначений на посаду інспектора відділення зв`язків з громадськістю БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП.
21.10.2024 до БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП надійшов рапорт старшого сержанта поліції Капинос Ю., т.в.о. інспектора ВМАЗ БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, № 15670вн/41/26/1-2024, відповідно до якого здійснено перевірку роботи нарядів поліції БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП та результатів відпрацювання ними повідомлень про правопорушення або події, пов`язаних з домашнім насильством, за період з 12.10.2024 до 18.10.2024.
За змістом вказаного рапорту під час перевірки виявлено, що 14.10.2024 о 12.32 наряд поліції "Залік-118" у складі майора поліції ОСОБА_7 , інспектора відділення зв`язків з громадськістю (далі - ВЗГ) БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, та старшого сержанта поліції ОСОБА_15 , поліцейського взводу № 1 роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, отримав виклик "Домашнє насильство" за адресою АДРЕСА_1 . Заявниця повідомила, що стала свідком того, як ОСОБА_16 наніс тілесні ушкодження матері ОСОБА_3 та вчиняє сварку. На місці події знаходився кривдник ОСОБА_16 , який нецензурно висловлювався в сторону заявниці та працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння. Працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП не склали відносно ОСОБА_2 жодних адміністративних матеріалів, хоча ОСОБА_3 повідомляла, що він систематично вчиняє стосовно неї психологічне та фізичне насильство. Працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП не вчинили жодних дій щодо вирішення ситуації, натомість самі поїхали з місця події та залишили кривдника з потерпілою. За результатом відпрацювання виклику склали лише оцінку ризиків. Протокол за скоєння домашнього насильства та терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 не складався, хоча кривдник перебував на місці скоєння правопорушення.
Крім того, під час спілкування з учасниками події працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП не здійснювали безперервну відеозйомку з моменту початку виконання службових обов`язків та не дотримувались правил етичної поведінки поліцейських (а.с. 60).
Наказом Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 24.10.2024 №183 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, окремими працівниками батальйону патрульної поліції за відомостями, викладеними у рапорті старшого сержанта поліції ОСОБА_17 , т.в.о. інспектора ВМАЗ БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, № 15670вн/41/26/1-2024, призначено службове розслідування у формі письмового провадження (а.с. 55).
За результатами службового розслідування було складено Висновок службового розслідування, який затверджено т.в.о. начальника УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції 07.11.2024 (а.с. 100-126).
Згідно з висновком службового розслідування за фактом вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, окремими працівниками батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі - БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП), за відомостями, викладеними у рапорті старшого сержанта поліції Капинос Ю., т.в.о. інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення (далі-ВМАЗ) БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, від 21.10.2024 №15670вн/41/26/1-2024, дисциплінарною комісією встановлені наступні обставини.
Так, у ході службового розслідування встановлено, що 14.10.2024 о 12.28 на скорочений номер екстреного виклику поліції "102" надійшло повідомлення "Домашнє насильство" за адресою АДРЕСА_1 , зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі-ЖЄО) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі-КРУП ГУ НП в Полтавській області) за №20612. Заявниця ОСОБА_18 повідомила, що стала свідком того, як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_3 та продовжує вчиняти сварку. Диспетчер призначив для реагування наряд поліції "Залік-118".
Згідно з розстановкою сил та засобів роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, на денну зміну 14.10.2024 заступили на патрулювання в складі наряду поліції "Залік-118" майор поліції Соколов Р., інспектор ВЗГ БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, та старший сержант поліції ОСОБА_19 , поліцейський взводу № 1 роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП.
Відповідно до електронного рапорту старшого сержанта поліції ОСОБА_15 , поліцейського взводу № 1 роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, до події: «Прибувши за вказаною адресою, працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП виявили заявницю ОСОБА_3 (інвалід 2 групи), яка повідомила, що її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді подряпин на шиї. По даному факту потерпіла звернулась з письмовою заявою, у якій прохає перевірку за даними фактом не проводити. Претензій ні до кого не має та в даній ситуації розбереться самостійно, допомоги поліції не потребує. Письмової відповіді заявниця не потребує».
Надаючи письмові пояснення у ході службового розслідування, майор поліції ОСОБА_1 зазначив, що 14.10.2024 під час несення служби у складі наряду поліції "Залік-118" спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_20 отримали виклик з попередньою кваліфікацією "Домашнє насильство" за адресою АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою, поліцейські виявили заявницю ОСОБА_18 , яка повідомила, що її племінник ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння спричинив своїй матері ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Зайшовши до будинку, працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП виявили потерпілу, інваліда 2 групи, яка повідомила, що її син в стані алкогольного сп`яніння спричинив їй тілесні ушкодження та пішов з місця події. Поліцейські встановили, що у ОСОБА_3 наявні тілесні ушкодження в області шиї та обличчя, які були зафіксовані на камеру службового планшету та приєднані до електронного рапорту до події. Потерпілій поліцейські запропонували написати письмову заяву по факту спричинення їй тілесних ушкоджень сином та викликати на місце слідчо-оперативну групу (далі-СОГ) КРУП ГУ НП в Полтавській області для документування вказаного кримінального правопорушення та фіксації наявних тілесних ушкоджень з метою подальшого встановлення ступеня тяжкості. ОСОБА_3 в категоричній формі відмовилась від написання заяви по факту нанесення їй тілесних ушкоджень. Крім того, остання відмовилась від виклику їй СОГ. В подальшому старший сержант поліції ОСОБА_19 зателефонував старшому лейтенанту поліції ОСОБА_21 та повідомив, що факт домашнього насильства не підтверджується, оскільки в діях кривдника ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 Кримінального кодексу України (далі - ККУ). Також, старший сержант поліції ОСОБА_19 повідомив старшому лейтенанту поліції ОСОБА_21 про те, що потерпіла в категоричній формі відмовляється від написання заяви по даному факту. Старший лейтенант поліції ОСОБА_22 дав вказівку наряду поліції "Залік-118" щодо подальших дій, а саме відібрати пояснення, прийняти заяву про непроведення подальшої перевірки стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень, скласти оцінку ризиків та відібрати письмову згоду на обробку персональних даних. Після чого, опитуваний відібрав від потерпілої письмове пояснення, згоду на обробку персональних даних та прийняв заяву, у якій вона прохала не проводити перевірку за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. В цей момент старший сержант поліції ОСОБА_19 провів оцінку ризиків вчинення домашнього насильства. Також майор поліції ОСОБА_12 зазначив, що під час складання матеріалів на місце події повернувся кривдник в стані алкогольного сп`яніння, з явною ознакою інвалідності, а саме відсутністю руки. Старший сержант поліції ОСОБА_19 та майор поліції ОСОБА_12 запропонували ОСОБА_23 покинути будинок, на що останній відмовився та продовжив поводити себе неадекватно, ображаючи працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП. Після чого, заявниця ОСОБА_18 повідомила поліцейським, що самостійно заспокоїть свого племінника та допомоги поліції не потребує. Працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП залишили місце події та передали зібрані матеріали до чергової частини КРУП ГУ НП в Полтавській області для прийняття подальших рішень. Також, майор поліції ОСОБА_12 наголосив, що під час виконання службових обов`язків на зазначеному виклику ним та старшим сержантом поліції ОСОБА_20 здійснювалась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори. Крім того, майор поліції ОСОБА_12 наголосив, що під час відпрацювання виклику правил етичної поведінки поліцейських не порушував.
Опитаний у ході службового розслідування поліцейський взводу № 1 роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_19 надав пояснення, тотожні поясненням ОСОБА_1 .
Опитаний у ході службового розслідування командир взводу №2 роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_24 (безпосередній керівник ОСОБА_1 та ОСОБА_15 ), пояснив, що перед заступанням у денну зміну 14.10.2024 підпорядкованому особовому складу роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП проводив інструктаж щодо дотримання службової дисципліни, запобігання вчиненню правопорушень, наголошував на неухильному виконанні вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність працівників поліції, неприпустимості вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України та на якісному відпрацюванні викликів, пов`язаних з домашнім насильством та належному реагуванні, у разі підтвердження фактів домашнього насильства.
Також опитуваний повідомив, що 14.10.2024 близько 12.50 до нього зателефонував старший сержант поліції ОСОБА_19 та повідомив, що під час несення служби у складі наряду поліції "Залік-118" спільно з майором поліції ОСОБА_10 отримали виклик "Домашнє насильство", а саме син завдав своїй матері тілесні ушкодження.
Старший лейтенант поліції ОСОБА_22 наголосив старшому сержанту поліції ОСОБА_25 на тому, щоб він та майор поліції ОСОБА_12 під час відпрацювання вказаного виклику діяли в межах чинного законодавства і, що, у разі виявлення нарядом поліції "Залік-118" під час відпрацювання зазначеного виклику відомостей кримінального характеру, потрібно викликати на місце СОГ, та ще раз звернув його увагу на припинення вказаного домашнього насильства, складанні всіх необхідних матеріалів, враховуючи винесення термінового заборонного припису.
Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_22 зауважив, що майор поліції ОСОБА_12 неодноразово ігнорував його вказівки стосовно несення служби та відпрацювання викликів, така ж ситуація відбулась і під час відпрацювання зазначеного повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою АДРЕСА_1 .
Опитана під час проведення службового розслідування начальник ВЗГ БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітан поліції ОСОБА_26 , пояснила, що на постійній основі підпорядкованому їй особовому складу ВЗГ БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП (в тому числі, ОСОБА_1 ) проводить інструктажі щодо дотримання службової дисципліни, запобігання вчиненню правопорушень, наголошує на неухильному виконанні вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність працівників поліції, неприпустимості вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України. Крім того, опитувана зауважила, що систематично проводить роз`яснювальну роботу з підпорядкованими їй поліцейськими стосовно алгоритму дій під час відпрацювання викликів пов`язаних з домашнім насильством, та звертає їхню увагу на належне реагування, у разі підтвердження фактів домашнього насильства. Крім того, опитувана зазначила, що у зв`язку із тим, що працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП під час дії військового стану несуть службу у посиленому варіанті, майор поліції ОСОБА_12 тимчасово підсилює роту № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП.
Окрім того, у ході службового розслідування дисциплінарною комісією було досліджено відеозаписи з карт пам`яті портативних відеореєстраторів майора поліції ОСОБА_27 , старшого сержанта поліції ОСОБА_15 №476815, про що складено відповідні акти.
Дослідивши відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що інформація, викладена в електронному рапорті до завдання та в поясненню: старшого сержанта поліції ОСОБА_15 та майора поліції ОСОБА_7 , не відповідає дійсним обставинам події.
Так, 14.10.2024 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_16 вчинив умисні дії фізичного та психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_3 , які полягали у хапанні за шию, штовханні та ображанні нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 є сином потерпілої, то його діяння розцінюються як домашнє насильство та підпадають під дію законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.
Відповідно до пояснень, наданих майором поліції ОСОБА_10 та старшим сержантом поліції ОСОБА_20 , під час відпрацювання зазначеного повідомлення про вчинення домашнього насильства ними були виявлені ознаки кримінального правопорушення, а саме нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_28 . Однак, працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП не повідомили оперативного чергового про необхідність прибуття СОГ на місце події, натомість прийняли від потерпілої заяву щодо відмови від проведення перевірки за даним фактом, що не передбачено чинним законодавством.
Разом з тим, майор поліції ОСОБА_12 та старший сержант поліції ОСОБА_19 , з`ясувавши той факт, що ОСОБА_16 здійснював раніше фізичне насильство стосовно ОСОБА_3 та міг нести загрозу її здоров`ю в подальшому, не вжили визначених законом заходів з метою недопущення продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, шляхом винесення кривднику термінового заборонного припису та/або в установленому законодавством порядку не застосували стосовно нього поліцейських заходів, спрямованих на припинення насильства.
При цьому, з вказаних вище відеозаписів вбачається, що гр-ка ОСОБА_3 , будучи особою з інвалідністю, неодноразово повідомляла поліцейським, що потребує допомоги, не бажає, щоб син перебував з нею в приміщенні, з огляду на його агресивну поведінку в стані алкогольного сп`яніння, а також висловлювала занепокоєння, що після від`їзду працівників поліції ОСОБА_16 продовжить вчиняти домашнє насильство відносно неї.
Проте, майор поліції ОСОБА_12 та старший сержант поліції ОСОБА_19 залишили місце події, не виявили належної уваги до факту домашнього насильства, не надали допомоги постраждалій особі (що суперечить самій природі службової діяльності поліцейського), факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173-2 КУпАП, жодним чином не зафіксували.
Відповідно до довідки майора поліції ОСОБА_29 , начальника відділення адміністративної практики БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, 14.10.2024 працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 , його матері ОСОБА_5 та заявниці ОСОБА_30 не складали.
Також, дисциплінарною комісією встановлено, що 25.10.2024 працівниками Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснено виїзд за адресою події для належного опрацювання матеріалів звернення від 14.10.2024 за №20612, та стосовно ОСОБА_4 склали протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 30439 за частиною другою статті 173-2 КУпАП. Зі змісту протоколу встановлено, що 14.10.2024 о 12,28 ОСОБА_16 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно матері ОСОБА_3 , а саме хапав за шию, чим завдав їй фізичного болю.
Таким чином, наявна інформація свідчить про те, що 14.10.2024 майор поліції ОСОБА_12 та старший сержант поліції ОСОБА_19 , виявивши факт домашнього насильства, не приділили належну увагу зазначеному насильству, не вжили у межах своєї компетенції заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Вказаний факт призвів до необхідності повторного реагування на зазначене повідомлення про вчинення домашнього насильства Кременчуцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Крім того, в ході службового розслідування було встановлено, що всупереч Інструкції зі застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, майор поліції ОСОБА_12 під час виконання службових обов`язків, здійснюючи відпрацювання вказаного виклику стосовно вчинення домашнього насильства не здійснював безперервну відеозйомку на портативний відеореєстратор.
Таким чином, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено факт вчинення ОСОБА_10 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 14 та 18 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4 та 8 частини першої статті 10, частини другої статті 10, частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», пункту 6 розділу ІІ, підпункту 3 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2020 № 357, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2, 3, 6, 9 та 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 5 та 6 розділу II, підпункту З пункту 1, пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, пункту 2.2 розділу 2 Посадової інструкції інспектора відділення зв`язків з громадськістю БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 03.08.2020 № 1617, а саме 14.10.2024 порушив порядок реагування на повідомлення «Домашнє насильство», зареєстроване в ЖЄО ВП № 1 КРУП ГУ НП в Полтавській області за № 20612, не вжив визначених законом заходів реагування на повідомлення про вчинення домашнього насильства, спрямованих на припинення такого насильства та недопущення його продовження чи повторного вчинення. Крім того, під час спілкування з учасниками події не здійснював безперервну відеозйомку під час виконання службових обов`язків.
Причинами та умовами виявлених порушень, на думку дисциплінарної комісії, стали непроявлення, зокрема, майором поліції ОСОБА_10 високої свідомості дисципліни, оскільки, всупереч наведеним нормам законодавства, що регламентують алгоритм реагування на виклики, пов`язані з домашнім насильством, діяв упереджено, з власних уявлень та переконань, не зважаючи на наявні факти.
За наслідками проведеного службового розслідування наказом УПП в Полтавській області ДПП №119 від 18.11.2024 «Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (пункт 1 наказу) (а.с. 127-129).
Не погодившись із притягненням до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно зі статтею 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 17 Закону №580-VIII визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині першій статті 18 Закону №580-VIII визначені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 14, 18 статті 23 Закону №580-VIII Поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події 14) вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я 18) вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі.
Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з пунктами 1, 2, 3, 6, 9, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частинами першою, другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин першої-шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану» згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває на момент розгляду справи.
Згідно зі статтею 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Відповідно до частини дев`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Частиною п`ятою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Відповідно до частин першої-третьої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану та особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності визначені статтями 29, 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно яких, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Вирішуючи спір по суті, з урахуванням доводів сторін та зібраних у справі доказів, суд зауважує, що оцінці підлягає не лише порядок проведення службового розслідування, а також висновок службового розслідування та зібрані в ході цього службового розслідування докази для належного висновку про доведеність/недоведеність матеріалами службового розслідування наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Правовий висновок про це сформовано Верховним Судом в постановах від 12.07.2023 у справі № 200/3459/22, від 16.11.2023 у справі №600/1876/22-а, від 22.02.2024 у справі №240/20548/22 та інших.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі Порядок №893), визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно з пунктами 4, 7, 13, 14 розділу V Порядку № 893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
Отже, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 7 розділу V Порядку №893 передбачено, що збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Пунктами 1 та 4 розділу VII Порядку №893 встановлено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Зі змісту наказу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.11.2024 №119 встановлено, що підставами для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани стало порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 14 та 18 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4 та 8 частини першої статті 10, частини другої статті 10, частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», пункту 6 розділу П, підпункту 3 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2020 № 357, пункту 6 розділу П Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2, 3, 6, 9 та 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 5 та 6 розділу II, підпункту 3 пункту 1, пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, пункту 2.2 розділу 2 Посадової інструкції інспектора відділення зв`язків з громадськістю БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 03.08.2020 № 1617.
Так, у ході службового розслідування було встановлено, що майор поліції ОСОБА_12 , інспектор відділення зв`язків з громадськістю БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, та старший сержант поліції ОСОБА_19 , інспектор взводу №1 роти №2БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, вчинили дисциплінарний проступок, а саме 14.10.2024 порушили порядок реагування на повідомлення «Домашнє насильство», зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за №20612, не вжили визначених законом заходів реагування на повідомлення про вчинення домашнього насильства, спрямованих на припинення такого насильства та недопущення його продовження чи повторного вчинення. Крім того, під час спілкування з учасниками події не здійснювали безперервну відеозйомку під час виконання службових обов`язків.
Колегія суддів враховує, що відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 та 8 частини першої статті 10, частини другої статті 10 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі, сексуальному насильству, пов`язаному зі збройною агресією Російської Федерації проти України, протидії торгівлі людьми та з питань захисту прав дитини, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону.
Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.
Поліцейські можуть проникати до житла особи без вмотивованого рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із припиненням вчинюваного акту домашнього насильства, у разі безпосередньої небезпеки для життя чи здоров`я постраждалої особи.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Згідно з пунктом 6 розділу ІІ, підпунктом 3 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2020 № 357, поліцейський незалежно від місця перебування, територіального чи структурного підпорядкування після отримання доручення диспетчера або оперативного чергового щодо реагування на правопорушення або подію зобов`язаний негайно вжити всіх необхідних заходів щодо безумовного виконання такого доручення.
Працівники поліції, що перебувають у складі наряду поліції, залученого до оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або подію, що віднесені до категорії «Бета», повинні, зокрема, ужити заходів для реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події, установлення потерпілих, свідків (очевидців) правопорушення або події, у тому числі дітей, затримання осіб, причетних до його вчинення, а також надання допомоги особам, що її потребують.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
У силу вимог пунктів 5 та 6 розділу II, підпункту З пункту 1, пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.
Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі
Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються, зокрема, перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
Пунктом 2.2 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора відділення зв`язків з громадськістю БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 03.08.2020 № 1617, передбачено, що інспектор відділення зв`язків з громадськістю зобов`язаний постійно працювати над підвищенням свого освітнього та професійного рівня, бути дисциплінованим, чітко виконувати доручення, проявляти ініціативу та мобілізовувати себе на виконання поставлених завдань.
Щодо доводів апелянта про невжиття заходів для припинення домашнього насильства та надання допомоги постраждалій особі колегією суддів встановлено наступне.
У висновку службового розслідування зазначено, що опитаний від час проведення службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_24 повідомив старшому сержанту поліції ОСОБА_25 на тому, щоб він та майор поліції ОСОБА_12 під час відпрацювання вказаного виклику діяли в межах чинного законодавства і, щоб, у разі виявлення нарядом поліції «Залік-118» під час відпрацювання зазначеного виклику відомостей кримінального характеру, потрібно викликати на місце СОГ, та ще раз звернув його увагу на припинення вказаного домашнього насильства, складанні всіх необхідних матеріалів, враховуючи винесення термінового заборонного припису.
Суд першої інстанції, дослідивши відеозаписи з портативного відеореєстратора старшого сержанта поліції ОСОБА_15 та відеозапису старшого сержанта поліції ОСОБА_15 , встановив невідповідність наданих старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 пояснень дійсним обставинам справи.
Так, судом встановлено, що майор поліції ОСОБА_12 говорить старшому сержанту поліції ОСОБА_25 , щоб він зателефонував ОСОБА_21 , та повідомив, що за їхнім викликом є тілесні ушкодження, але по факту тілесних ушкоджень потерпіла відмовляється писати заяву, та які матеріали їм потрібно приймати. Старший сержант поліції ОСОБА_19 здійснив телефонний дзвінок та на відеозаписі зафіксована розмова наступного змісту (абонент судом не ідентифікований): « ОСОБА_31 , Сан Санич. Чуєте? Приїхали на домашнє насильство. Заявниця не хоче нічого писати на нього, хоча на ній є факт, що він її душив. Це рідний син. Вона каже: побийте його, налякайте його. Ну, ми ж бити не будемо й лякати, хоча я б побив би, якби можна було, я б його побив. Ну він її придушив. Там не синець, а за горло схопив і трохи є почервоніння на горлі. СОГ вона викликати не хоче, заяву писати не хоче по факту, бо каже, що їй знову ті штрафи платити, а вона одна, інвалід, 4000 отримує, а сини ніде не працюють. Він пішов, нема цього товариша. Вона говорить, щоб ми його припугнули. Ну було. Це жіночка та тітка, я так розумію, сестра рідна. Пояснення і оцінку ризиків, зрозумів. І цей, згоду на обробку. Добре, все зрозумів, добре.». 
З наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки інших дзвінків старшого сержанта поліції ОСОБА_15 у період відпрацювання виклику не було, а старший лейтенант поліції ОСОБА_24 підтвердив під час службового розслідування факт телефонної розмови з ОСОБА_20 , суд констатує, що процитована в акті перегляду відеозапису з портативного відеореєстратора старшого сержанта поліції ОСОБА_15 розмова з ОСОБА_32 була розмовою саме зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 . 
При цьому, на переконання суду першої інстанції, зміст телефонної розмови з ОСОБА_8 суперечить змісту пояснень ОСОБА_9 , наданим під час службового розслідування та відеозапису з нагрудного реєстратора старшого сержанта поліції ОСОБА_15 , у зв`язку з чим вказані пояснення є неналежним доказом.
Разом з тим, колегія суддів, не заперечуючи висновок суду першої інстанції щодо ідентифікації співрозмовника ОСОБА_33 саме старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , зазначає, що з відеозапису з нагрудного реєстратора старшого сержанта поліції ОСОБА_15 неможливо однозначно встановити зміст висловлювань абонента, у зв`язку з чим помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність невідповідності пояснень старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 дійсним обставинам справи.
Стосовно твердження скаржника про неналежне реагування працівниками поліції на факт домашнього насильства суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
З відеозаписів з портативного відеореєстратора ОСОБА_15 та ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю, яка неодноразово під час її опитування поліцейськими повідомляла їм про агресивну поведінку її сина ОСОБА_4 щодо неї, про його періодичне перебування в стані алкогольного сп`яніння, вчинення ним дій фізичного характеру (шляхом штовхання, заподіяння тілесних ушкоджень), а також психологічного характеру, які виражались у словесних образах нецензурного характеру та приниженнях. При цьому під час розмови ОСОБА_3 висловила стурбованість щодо продовження вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо неї.
Разом з тим, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , поліцейські дійшли висновку, що в діях кривдника ОСОБА_2 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 Кримінального кодексу України (далі – КК України), з огляду на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Водночас потерпіла ОСОБА_3 категорично відмовилась від написання будь-яких заяв щодо факту насильства, посилаючись на те, що це не матиме жодного результату, та їй знову доведеться сплачувати штрафи.
Так, суд апеляційної інстанції враховує, що статтею 477 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 126-1 (домашнє насильство).
Відповідно до статті 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.
Водночас відповідно до статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (по тексту – КупАП) вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб (частина перша); діяння передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб (частина друга); повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб (частина третя).
Позивач посилався на те, що відповідальність за КУпАП настає за вчинення насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, натомість під час відпрацювання виклику було чітко встановлено та зафіксовано, що потерпіла мала тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та шиї, що свідчило про вчинення саме кримінального правопорушення, а не адміністративного.
У контексті вказаних доводів суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відображеної, зокрема, у постанові від 28.02.2023 у справі № 725/4683/20, домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильств. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки. Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів. Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.
Домашнє насильство може доводитися будь-якими доказами, допустимими у кримінальному провадженні, і закон не містить вимоги доведення його спеціально визначеними засобами доказування. Серед іншого, суд може прийняти до уваги адміністративні протоколи поліції, обмежувальні приписи, рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, які оцінюються ним у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.
Таким чином, для встановлення складу кримінального правопорушення домашнього насильства відповідно до статті 126-1 КК України визначальним є доведення ознаки систематичності вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства, водночас у межах цієї справи наявність такої ознаки не встановлена, а позивач не навів обставин, які б свідчили про її існування.
Щодо посилання позивача на наявність тілесних ушкоджень, то з відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських такі не можуть бути встановленими. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту заподіяння шкоди фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , зокрема, відсутній висновок медичного огляду чи судово-медичної експертизи, які б фіксували наявність тілесних ушкоджень.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відмова потерпілої від написання заяви про факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення не виключала наявності в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.
Європейський суд з прав людини (в рішенні від 9 червня 2009 року у справі «Опуз проти Туреччини», заява № 33401/02) зазначив, що національні органи влади повинні вживати необхідних заходів, щоб забезпечити права потерпілих від домашнього насильства з метою запобігання та припинення «неодноразового» насильства, так само погроз застосування насильства.
Колегія суддів враховує, що за змістом довідки начальника ВАП БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Альошкіна А. 14.10.2024 працівники БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 , його матері ОСОБА_5 та заявниці ОСОБА_30 не складали.
Вказаний факт, за висновком дисциплінарної комісії, призвів до необхідності повторного реагування на зазначене повідомлення про вчинення домашнього насильства Кременчуцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Так, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2024 у справі №524/13530/24, яке набрало законної сили 17.12.2024, визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП і накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.
Притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , суд виходив з того, що 14.10.2024 року о 12 год. 28 хв. за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_34 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно матері ОСОБА_5 , що виразилось у хватанні за шию, чим завдав фізичного болю потерпілій, при цьому не завдавши тілесних ушкоджень, та вчинив домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, поясненнями, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, рапортом та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Таким чином, з огляду на встановлений рішенням суду факт вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства фізичного характеру відносно матері ОСОБА_5 без завдання тілесних ушкоджень, колегія суддів зазначає, що поліцейські, зокрема, позивач, не вжили всіх можливих заходів для припинення факту домашнього насильства.
У контексті вказаних обставин суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 13.03.2019 №369/180, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства соціальної політики України від 13.03.2019 № 369/180, позивачем було проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства, зі змісту форми якої судом першої інстанції правильно встановлено середній рівень небезпеки.
Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
Не заперечуючи висновку суду першої інстанції про відсутність імперативного обов`язку ОСОБА_1 винести терміновий заборонний припис, колегія суддів зазначає, що дискреційний характер цього права не виключає обов`язку поліцейського діяти належним чином, добросовісно та вживати всіх передбачених законодавством заходів для припинення факту домашнього насильства, захисту постраждалої особи та запобігання подальшому насильству.
За обставин цієї справи поліцейський, здійснивши оцінку ризиків та встановивши середній рівень небезпеки, був зобов`язаний належним чином оцінити необхідність застосування такого заходу та вжити всіх інших передбачених законодавством заходів для ефективного захисту постраждалої особи. Невчинення таких дій свідчить про неналежне здійснення наданих йому повноважень у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини щодо скоєного позивачем дисциплінарного проступку, колегія суддів вважає доведеним висновок дисциплінарної комісії про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні ОСОБА_1 вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 14 та 18 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4 та 8 частини першої статті 10, частини другої статті 10, частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», пункту 6 розділу П, підпункту 3 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2020 № 357, пункту 6 розділу П Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2, 3, 6, 9 та 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту.
Щодо доводів апелянта про нездійснення безперервної відеозйомки на портативний відеореєстратор, що є прямим порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 увесь час з 13.40:34 по 13:50:02 перебував у полі зору нагрудної камери свого напарника ОСОБА_15 , у зв`язку з чим, за відсутності супутніх дисциплінарних порушень, застосування до позивача дисциплінарного стягнення в цій частині є непропорційним, оскільки воно не відповідає тяжкості вчиненого позивачем проступку. Разом з тим, правильність висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що спірний наказ Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.11.2024 «119 «Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідає критеріям статті 2 КАС України, оскільки прийнятий у межах та на підставі повноважень, встановлених законодавством
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді догани є дискреційним повноважень суб`єкта притягнення, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин події та поведінки поліцейського та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі № 440/14888/24 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі №440/14888/24 скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України НПУ про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов