Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 р. № 520/12892/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд: 
1. визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000 (один мільйон гривень 00 копійок) грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
2. зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду в розмірі 1000000 (один мільйон гривень 00 копійок) грн. на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
В обґрунтування позову позивачем вказано, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон) грн. 00 коп. передбаченої пунктом четвертим Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі через його необґрунтованість. Відповідач зазначив, що відмова у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди була зумовлена тим, що позивач був прийнятий на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог. Окремо наголошував на безпідставному звільненні позивачки від сплати судового збору та порушенні нею строків звернення до суду із зазначеним позовом. Також, просив суд продовжити встановлений судом строк на подання відзиву на позовну заяву.
У відповіді на відзив позивач підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Стосовно продовження встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає, що з огляду на матеріали справи відповідачем не пропущено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, оскільки ухвалу суду від 21.05.2026 року про відкриття провадження у справі відповідач отримав 21.05.2026 року, а відзив на позов до суду подано 05.06.2026 року, тобто в межах вказаного строку. 
Суд зазначає, що відповідно до положень статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України, учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.04.2021 року.
За відомостями військового квитку серії НОМЕР_4 позивач 04.05.2019 року (у віці 22 років) прийнятий на військову службу до військової частини НОМЕР_5 на підставі контракту про проходження військової служби.
З липня 2019 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на різних посадах, в якій проходить службу по теперішній час. 
За відомостями довідки від 28.11.2025 року №11/1/8050 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України у період з 24.02.2022 року до 19.08.2022 року, з 25.08.2022 року до 14.10.2022 року, з 20.10.2022 року до 31.03.2023 року, з 11.04.2023 року до 18.12.2023 року, з 01.01.2024 до 11.02.2024, з 27.02.2024 до 31.03.2024, з 16.04.2024 до 14.11.2024, з 02.12.2024 до 14.05.2025, з 01.06.2025 до 30.09.2025, з 18.10.2025 до 31.10.2025 року, перебуваючи в районах Вільхівської громади Харківського району Харківської області, Балаклійської громади Чугуївського району Харківської області, Петропавлівської громади Куп`янського району Харківської області, Коломийчиської громади Сватівського району Луганської області, Бахмутської громади Бахмутського району Донецької області, Липецької громади Харківського району Харківської області, виконання завдання на території противника (курської області рф), Юнаківської громади Сумського району Сумської області, Дворічанської громади Куп`янського району Харківської області, Шахівської громади Покровського району Донецької області. 
18.04.2026 року позивачем подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 11.02.2025 року №153. 
21.04.2026 року позивачем отримано відповідь Військової частини НОМЕР_1 (вих. №26/1/2728 від 20.04.2026 року), відповідно до якої зазначається, що позивач не набув права на отримання грошової винагороди під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , так як був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до введення воєнного стану 24.02.2022 року.
Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Стосовно сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
За матеріалами позовної заяви судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій згідно з посвідченням, копія якого наявна в матеріалах справи.
Отже, позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи в силу положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
З огляду на викладене, доводи відповідача про несплату позивачем судового збору є безпідставними та необґрунтованими.
Стосовно доводів представника відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.
Предметом спірних правовідносин у даній справі є невиплата позивачу одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000 (один мільйон гривень 00 копійок) грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, 18.04.2026 року позивачем подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 11.02.2025 року №153. 
21.04.2026 року позивачем отримано відповідь Військової частини НОМЕР_1 (вих. №26/1/2728 від 20.04.2026 року), відповідно до якої зазначається, що позивач не набув права на отримання грошової винагороди під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , так як був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до введення воєнного стану 24.02.2022 року.
З огляду на викладене, строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущений, оскільки з урахуванням отримання відповіді на рапорт про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 грн, таке звернення відбулося в межах місячного строку, визначеного положеннями КАС України - 15.05.2026 року.
З огляду на викладене, доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом частини 1, частини 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
За правилами частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 153, пунктом 2 якої затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - Порядок №153).
Відповідно до пункту 3 Постанови № 153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Національна гвардія;
Державна прикордонна служба;
Міністерство оборони;
Міністерство внутрішніх справ;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно з пунктом 4 Постанови № 153 установлено, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153", яка набула чинності 07.08.2025, внесені зміни до Постанови № 153, зокрема, пункт 4 доповнений абзацами такого змісту:
"виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та: 
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу".
Відповідно, внесеними Постановою №942 зміни до Постанови №153 законодавець усунув прогалини цього нормативного акту щодо права на виплату одноразової грошової винагороди у разі укладення контракту військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу.
У свою чергу, відповідно до пункту 1 Порядку № 153 цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Як визначено пунктом 2 Порядку № 153 під час воєнного стану в рамках реалізації експериментального проекту на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу строком на один рік можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 до 25 років (далі - окремі категорії громадян).
На підставі абз. 1 пункту 7 Порядку № 153 контракт з громадянами України, зазначеними в пункті 2 цього Порядку, укладається строком на один рік з обов`язковою умовою безпосередньої участі таких громадян у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців протягом дії контракту.
Також, пункт 13 Порядку №153 визначає, зокрема, що однією з обов`язкових умов проходження військової служби є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком не менше шести місяців за сукупністю протягом дії контакту.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн можлива виключно за умови дотримання встановлених Постановою № 153 та Порядком №153 вимог, а саме:
- особа відноситься до рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (у тому числі Національної гвардії України),
- до набрання чинності Постановою №153 (тобто до 13.02.2025) у віці до 25 років така особа була прийнята або призвана на військову службу під час воєнного стану;
- особа проходить військову службу, тобто є діючими військовослужбовцями на дату набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025);
- особа брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій);
- строк участі в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою (13.02.2025);
- відсутність факту притягнення до кримінальної відповідальності, двох або більше разів притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової винагороди 18.04.2026 року, на що відповідач листом від 20.04.2026 року № 26/1/2728 відмовив у здійсненні зазначеної виплати, обґрунтовуючи відмову тим, що позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до введення воєнного стану, що суперечить пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 року № 153.
З цього приводу, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153», яка набула чинності 07.08.2025, внесені зміни до Постанови №153, зокрема, пункт 4 доповнений абзацами такого змісту: «виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та: були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Так, зважаючи на внесені Постановою № 942 зміни до Постанови №153, законодавець у такий спосіб розширив коло осіб, які мають право на виплату одноразової грошової винагороди, зокрема щодо тих, які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
У спірних правовідносинах, ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24.02.2022 року (початок дії воєнного стану) не досяг 25-річного віку, укладення позивачем контракту про проходження військової служби відбулося до 24.02.2022 року.
Крім того, позивач проходив військову службу у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022, брав участь у виконанні бойових завдань, забезпеченні оборони держави, захисті незалежності та територіальної цілісності України на посаді водія (з 17.08.2020 року до 14.08.2023 року).
Також, позивач безпосередньо брав участь у бойових діях та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації протягом строку, що перевищує шість місяців.
Вказані обставини підтверджуються довідкою від 28.11.2025 року №11/1/8050, за відомостями якої позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України у період з 24.02.2022 року до 19.08.2022 року, з 25.08.2022 року до 14.10.2022 року, з 20.10.2022 року до 31.03.2023 року, з 11.04.2023 року до 18.12.2023 року, з 01.01.2024 до 11.02.2024, з 27.02.2024 до 31.03.2024, з 16.04.2024 до 14.11.2024, з 02.12.2024 до 14.05.2025, з 01.06.2025 до 30.09.2025, з 18.10.2025 до 31.10.2025 року, перебуваючи в районах Вільхівської громади Харківського району Харківської області, Балаклійської громади Чугуївського району Харківської області, Петропавлівської громади Куп`янського району Харківської області, Коломийчиської громади Сватівського району Луганської області, Бахмутської громади Бахмутського району Донецької області, Липецької громади Харківського району Харківської області, виконання завдання на території противника (курської області рф), Юнаківської громади Сумського району Сумської області, Дворічанської громади Куп`янського району Харківської області, Шахівської громади Покровського району Донецької області. 
Крім того, позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, що не заперечується відповідачем.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Тому суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 Постанови №153.
Оскільки, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови №153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.
Попри це, відповідачем відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті зазначеної одноразової грошової допомоги, з підстав того, що позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до введення воєнного стану, що є протиправним та таким, що суперечить пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942, яка набула чинності 07.08.2025 року.
Зазначене свідчить про те, що відмова військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000 грн. є необґрунтованою та безпідставною, а отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану"
Стосовно позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду в розмірі 1000000 грн. на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, суд зазначає, що повноваження щодо виплати спірної винагороди відносяться до військової частини НОМЕР_1 , проте, наразі військовою частиною ще не прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн при дотриманні ним встановлених Постановою № 153 та Порядком №153 вимог.
З огляду на викладене, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги зобов`язального характеру у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 18.04.2026 року щодо виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 11.02.2025 року №153, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942, та з урахуванням висновків суду у даній справі.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про частокве задоволення позову.
При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.
Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.
Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті. 
Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.04.2026 року щодо виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 грн. у відповідності до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11 лютого 2025 року "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", з урахуванням змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942, та з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко