441/484/26 2/441/610/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
01.07.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді – Яворської Н.І.
за участю секретаря судових засідань – Цап І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної військової адміністрації, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним та скасування розпорядження, Державного акту, визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в:

адвокат Струс Н.Я. в інтересах ОСОБА_1 03.03.2026 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, Львівської районної державна адміністрація, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсними та скасування розпорядження голови Городоцької РДА №465 від 20.07.2001, в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1.9184га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Повітнянської сільської ради та державного акту серії ІІІ-ЛВ № 085795 від 15.08.2001, скасування його реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №318 та про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) площею 2.08 ум.кад.га, розташованої на території с. Повітно Городоцького району Львівської області, що на підставі сертифікату ЛВ № 145481 від 17.04.1997 на право приватної власності на землю (середню земельну частку) належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ІІІ-ЛВ №085795 від 15.08.2001. На день смерті спадкодавця з нею проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_3 , яка в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, фактично прийняла спадщину після смерті матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 померлаОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . Позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, звернулась до нотаріуса для її оформлення, однак листом державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори від 10.02.2026 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, з тих підстав, що державний акт виданий після смерті спадкодавця. Вказане змушує позивача звертатись із означеним позовом до суду.
Ухвалою судді від 05.03.2026 означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, 18.05.2026 її представник – адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представники відповідача – Городоцької міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, 19.03.2026 міський голова подав письмові пояснення, за змістом яких позовні вимоги по суті не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності їх представника.
Представники відповідача - Львівської районної військової адміністрації та третьої особи – ГУ Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належно.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка до смерті проживала та була зареєстрована на АДРЕСА_1 (а.с.11).
Оскільки спадкодавець померла до ІНФОРМАЦІЯ_3 , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.
Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємцями за законом першої черги є батьки, діти, другий з подружжя. 
Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно – а саме земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ІІІ-ЛВ №085795 від 15.08.2001.
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка – ОСОБА_3 , яка проживала та була зареєстрована із спадкодавцем на час смерті (а.с.11).
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2008 (а.с.14).
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив.
Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. 
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. 
Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. 
Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19).
Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За положеннями ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.
Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА №465 від 20.07.2001, в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1.9184 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після її смерті в цій частині слід визнати недійсним.
Вимоги про скасування розпорядження, державного акту та реєстрації є похідними й залежать від доведеності законності рішення відповідного органу, на підставі якого вони видані.
Оскільки на підставі вищевказаного розпорядження 15.08.2001 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №085795, такий теж слід визнати недійсним та скасувати запис про його реєстрацію.
Між тим, як вбачається із копії Витягу з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району (колишня Повітненська сільська рада) Львівської області № 2715/427-26-03 від 25.02.2026 (а.с.25) за ОСОБА_2 значиться Сертифікат серії ЛВ №145481 зареєстрований 17.04.1997 за №216, виданий на підставі рішення Городоцької районної ради №70 від 21.03.1996, за яким їй належало право на земельну частку (пай) розміром 2,08 ум.кад.га на території Повітненської сільської ради. 
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), відтак, належне їй на час смерті право на земельну ділянку площею 2.08 ум.кад.га входить в склад спадщини після її смерті.
Враховуючи наведене, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 , суд приходить до переконання про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 18-19, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.
Визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької РДА №465 від 20.07.2001, в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1.9184 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Повітнянської сільської ради та Державний акт серії ІІІ-ЛВ № 085795 від 15.08.2001, скасувавши його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №318.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.08 ум.кад.га, розташовану на території с. Повітно Городоцького району Львівської області, що на підставі сертифікату ЛВ № 145481 від 17.04.1997 на право приватної власності на землю (середню земельну частку) належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.