15.07.26

Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2026 
селище Покотилівка Харківської області
Справа №635/926/26 
Провадження №2-о/635/108/2026 
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Карасави І.О.,
секретаря судового засідання – Федотова Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, Центр надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради про встановлення факту припинення застави по договору застави,
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
Представник заявника звернулась до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту припинення застави по договору застави, оскільки існує заборона відчуження, належного їй на праві власності частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на підставі договору застави від 02 грудня 1968 року, укладеного між ОСОБА_3 , померлим батьком заявниці, та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче-молочних совхозів.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене майно вона набула в порядку спадкування за законом після смерті матері – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Іншою спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є рідна сестра заявниці – ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі як третя особа на стороні позивача та підтримала заявлені вимоги.
Заявниця зазначає, що під час звернення до Центру надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради з метою внесення відомостей про належне їй право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено наявність зареєстрованого обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборона відчуження зареєстрована 16 травня 2006 року за реєстраційним номером обтяження 3210658 на підставі договору застави від 02 грудня 1968 року, укладеного між ОСОБА_3 та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче-молочних совхозів, та перенесена з реєстру заборон за записом №25 від 09 грудня 1968 року.
Заявниця посилається на те, що ОСОБА_3 , який був її батьком, у 1968 році отримав позику на будівництво житлового будинку, а заборона відчуження була накладена як спосіб забезпечення виконання відповідного зобов`язання.
З метою встановлення підстав накладення заборони та можливості її зняття заінтересована особа ОСОБА_2 звернулася до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. На відповідний запит Харківський обласний державний нотаріальний архів повідомив про наявність запису №25 від 09 грудня 1968 року про реєстрацію заборони відчуження майна. Разом із тим документи, які були підставою для накладення заборони, у зв`язку із закінченням строків зберігання були знищені, а відомості про її зняття відсутні.
Як зазначено у заяві, під час збирання доказів представником заявниці було встановлено, що Харківська спеціалізована автобаза треста овоче-молочних совхозів, яка виступала заставодержателем за договором застави від 02 грудня 1968 року, припинила свою діяльність. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківський трест овоче-молочних радгоспів ліквідовано ще у 1983 році. Згідно з інформацією Головного управління статистики у Харківській області відомості про зазначену юридичну особу в ЄДРПОУ відсутні, даних про її правонаступників не встановлено.
На думку заявниці, ліквідація заставодержателя без правонаступництва свідчить про припинення забезпеченого заставою зобов`язання, а тому існують правові підстави для встановлення факту припинення застави та скасування заборони відчуження нерухомого майна.
Рух справи
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2026 провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження та призначено проведення судового засідання. 
У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у поданій до суду заяві просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала та підтримала вимоги заявниці.
Представники заінтересованої особи Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області та Центру надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги заяви такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)
Судом встановлено, що заявниця є співвласницею житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , право на який набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
Згідно з відомостями КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, про що 05 лютого 1992 року здійснено відповідний запис у реєстровій книзі №21 за №2638.
Іншою спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є рідна сестра заявниці — ОСОБА_2 . Остання залучена до участі у справі як заінтересована особа, заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що під час звернення заявниці до Центру надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради з метою внесення відомостей про належне їй право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено наявність обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3210658, заборону відчуження зареєстровано 16 травня 2006 року на підставі договору застави від 02 грудня 1968 року, укладеного між ОСОБА_3 та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче-молочних совхозів, із перенесенням відомостей з реєстру заборон за записом №25 від 09 грудня 1968 року.
Як убачається з наданих суду доказів, ОСОБА_3 , який був батьком заявниці, отримав позику для будівництва житлового будинку, а заборона відчуження була накладена як спосіб забезпечення виконання відповідного зобов`язання.
З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву встановлено наявність запису №25 від 09 грудня 1968 року про реєстрацію заборони відчуження майна. Разом з тим документи, які були підставою для накладення заборони, у зв`язку із закінченням строків зберігання знищені, а відомості про її зняття відсутні.
Судом встановлено, що житловий будинок фактично був побудований, що підтверджується актом виконаних робіт від 23 грудня 1968 року. Крім того, рішенням виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів Харківської області №907 від 19 вересня 1989 року було оформлено право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3 .
Також вбачається, що юридична особа, яка виступала заставодержателем за договором застави від 02 грудня 1968 року, припинила свою діяльність.
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Харківської області № 01-41/т-5449 від 06 січня 2026 року Харківський трест овоче-молочних радгоспів було ліквідовано на підставі наказу Міністерства плодоовочевого господарства УРСР № 2 від 05 січня 1983 року.
Відповідно до відповіді Головного управління статистики у Харківській області відомості про Харківську спеціалізовану автобазу треста овоче-молочних совхозів у ЄДРПОУ відсутні, дані про правонаступників зазначеної юридичної особи не встановлені.
Доказів існування на час розгляду справи юридичної особи-заставодержателя, її правонаступників або невиконаного забезпеченого заставою зобов`язання матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 5 ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Судом встановлено, що існування в державному реєстрі запису про заборону відчуження фактично перешкоджає заявниці у повному обсязі реалізовувати свої правомочності власника та здійснити державну реєстрацію речового права на належне їй майно.
Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про заставу" застава це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 3 та статті 28 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання та припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.
Згідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.
Згідно зі статтею 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи-кредитора, крім випадків, коли виконання такого зобов`язання покладається на іншу юридичну особу.
У справі встановлено відсутність юридичної особи-заставодержателя та її правонаступників, а також відсутність будь-яких доказів існування чинного забезпеченого заставою зобов`язання.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 червня 2024 року у справі №333/8899/21, у випадку ліквідації юридичної особи-заставодержателя без правонаступництва особа, право власності якої обтяжене відповідною забороною, має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту припинення застави та скасування заборони відчуження нерухомого майна.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі №2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
У відповідності до п. 1, 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.
Враховуючи наведене, необхідними передумовами для безперешкодної реалізації заявником законних прав власника на нерухоме майно є скасування обтяження, яке міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи, що заявник є власником об`єкта нерухомого майна, на яке зареєстровано обтяження з 1968 року, проте цивільна правоздатність ініціатора такого обтяження є припиненою, а тому ним не буде вчинятися юридично-значимих дій для припинення обтяження.
Заявником надані достатні відомості щодо відсутності осіб, в інтересах якої накладено арешт на майно або існування такого арешту може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси таких осіб, а тому спір про право відсутній. Інші позасудові способи припинення чи скасування обтяження законодавцем не визначені, а тому звернення до суду є єдиним можливим способом захисту прав та інтересів заявника. Наявність зареєстрованого обтяження у виді заборони на нерухоме майно порушує права заявниці як власника об`єкта нерухомості. 
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та їх сукупність у взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що забезпечене заставою зобов`язання припинилося, юридична особа-заставодержатель ліквідована без правонаступництва, а тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту припинення застави та скасування заборони відчуження нерухомого майна. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту припинення застави, скасування заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити.
Встановити факт припинення застави по договору застави, який було укладено між ОСОБА_3 та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче?молочних совхозів 02 грудня 1968 року.
Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , яка була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору застави, укладений між ОСОБА_3 та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче?молочних совхозів 02 грудня 1968 року, реєстраційний номер обтяження 3210658, дата державної реєстрації 16.05.2006, перенесено з реєстру заборон №25 від 09.12.1968.

Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування заборони відчуження нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 , яка внесена на підставі договору застави, укладений між ОСОБА_3 та Харківською спеціалізованою автобазою треста овоче?молочних совхозів 02 грудня 1968 року реєстраційний номер обтяження 3210658, дата державної реєстрації 16.05.2006, перенесено з реєстру заборон №25 від 09.12.1968. 
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
заявник – ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;
заявник – ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;
заінтересована особа – Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул.Євгена Котляра, буд.4;
заінтересована особа – Центр надання адміністративних послуг Мереф`янської міської ради, місцезнаходження: 62472, м.Мерефа, вул.Говорова, буд.26.

Повний текст судового рішення складено 15.07.2026

Суддя І.О. КАРАСАВА