Провадження № 1-кп/742/401/26 
Єдиний унікальний № 742/1186/26 

ВИРОК
іменем України
17 липня 2026 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , прокурора  ОСОБА_3 , обвинуваченого  ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026270330000126 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.ПрилукиЧернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зі слів працюючого неофіційно, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.358 КК України,
У С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року, точний час не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне отримання посвідчення водія категорії «В» шляхом підроблення офіційного документа, всупереч вимогам чинного законодавства. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 мережі «Телеграм`невстановленуособу, з якою вступив у попередню змову з метою виготовлення підробленого посвідчення водія. Вподальшому продовжуючи діяти умисно за попередньою змовою групою осіб, всупереч затвердженої постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водіята допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає:закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійськогопосвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, діючи умисно порушив цей порядок, оскільки не звертаючись до територіального сервісного центру МВСУкраїни, ОСОБА_4 надав наручно невстановленійособі (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження), свої персональні анкетні дані, разом з офіційними документами та грошовою винагородою, на підставі чого в період з грудня2025 року, але не пізніше 8 січня 2026 року, у невстановленому місці невстановленою особою (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження) було виготовлено підроблене посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 від 07.01.2026 року, виданого нібито ТСЦ 8041 яке містить персональні дані ОСОБА_4 та яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. Після чого, 07.01.2026, отримавши в м. Київ поблизу метро «Хрещатик» від незнайомого чоловіка підроблене посвідчення водія, ОСОБА_4 зберігав його при собі з метою подальшого використання, усвідомлюючи його підробленість та незаконність походження.
Крім цього, 13.02.2026 близько 18 год. 31 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на автомобільній дорозі в с. СухополоваПрилуцького району Чернігівській області, завідомо знаючи про те, щопосвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.01.2026 року є підробленим, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, з метою посвідчення своєї особи та права керуваннятранспортним засобом, за порушення правил дорожнього руху, на законнувимогу, пред`явив вказане посвідчення водія працівникам поліції, чим використав завідомо підроблене посвідчення водія відповідно до висновку експерта №CE-19/125-26/2244-ДД від 23.02.2026.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.
Крім того, установлено, що 13.02.2026близько 18 год. 31 хв., ОСОБА_4 , з метою незаконноговикористання підробленого документа, а саме посвідчення водія, в порушення«Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян докерування транспортними засобами» затвердженого постановою КМУ №340від 08.05.1993, без закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання теоретичних та практичних іспитів у сервісному центрі МВС, будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме автомобіля марки «DaewooLanos», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи за адресою: Чернігівськаобласть, Прилуцькийрайон, с. Сухополова, вул. Чернігівська, неподалікбудинку 47, маючи при собі підроблене посвідчення водія серія НОМЕР_1 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівників відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліціїГоловного управління Національної поліції в Чернігівській області про надання документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керуваннятранспортними засобамикатегорії «В» ітаким чином уникнутиадміністративної відповідальностізавчиненняадміністративногоправопорушення, надав для перевірки працівникам поліції завідомо підробленедля нього посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 8041 від 07.01.2025, із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке заспособом друкута спеціальними елементами захисту не відповідаєвстановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, тобто використав його.
Відповідно до висновку експерта №CE-19/125-26/2244-ДД від 23.02.2026бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 виданого на ОСОБА_6 - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як використання завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, детально розповівши про обставини вчинення даних кримінальних правопорушень. Щиро кається в скоєному, просив суд суворо не карати, запевняючи про недопущення подібного в майбутньому.
Відповідно до ч.3ст. 349 КПК Українив судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не добуто.
Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доказаною, і його дії вірно кваліфіковані за ч.3ст.358 КК України, тобто у підробленніофіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідност. 66 КК України, судом визнано щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно дост.50 КК Українипокарання єзаходом примусу,що застосовуєтьсявід іменідержави завироком судудо особи,визнаної винноюу вчиненнікримінального правопорушення,і полягаєв передбаченомузаконом обмеженніправ і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганнявчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно дост.12 КК України, є за ч.4ст.358 КК Україникримінальним проступком,за ч.3 ст.358 КК Українинетяжким злочином,вчинив їхумисно,особу винногота йогопозицію довчиненого,який замісцем проживанняхарактеризується позитивно, згідно довідок КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 17.02.2026 за №95 та КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Психоневрологічне відділення поліклініки від 17.02.2026 за №52, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався,з середньою спеціальною освітою, зі слів працюючого неофіційно, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують таке, раніше не судимого, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушеньза ч.3,4 ст.358 КК України у виді обмеження волі у межах санкцій даних статей, та за правилами ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі.
При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора, який вважає що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає, що при призначенні ОСОБА_8 є можливим застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
По матеріалам кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.
Долю речовихдоказів по кримінальномупровадженнюнеобхідновирішити на підставіст. 100 КПК України.
Процесуальнівитрати, в частинівитратпов`язаних з проведеннямекспертизипо кримінальномупровадженню, підлягаютьстягненню з обвинуваченого на користьдержави на підставіст.ст. 118, 124, 126 КПК України.
Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.
Керуючись ст.ст.349,370-371,374,395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.3,4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
-за ч.4 ст.358 КК Україниу виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , покарання увиді1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставіст. 75 КК Українизвільнити  ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно дост. 76 КК Українизобов`язати  ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід  ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Стягнути із засудженого  ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню 1782 грн. 80 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:
-посвідчення водія НОМЕР_1 , яке поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 2167843 – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-нагрудну боді камеру з серійним номером G21A3080-залишити в користуванні працівників Прилуцького РВП.
- електронний носій інформації диск DVD-R з відеозаписом з боді –камери – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3ст. 349 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарженнявироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9