Справа № 727/1705/26
Провадження № 2/727/1195/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі 
головуючого судді Танасійчук Н.М., 
за участю секретаря судового засідання Маковійчук В.С., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач, Позичальник), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання кредиту № 3890325 від 27.08.2020 у розмірі 24 270,15 грн, з яких: 3 550,00 грн – основна сума кредиту, 20 720,15 грн – проценти за користування кредитом, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн, і просило розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту https://alexcredit.ua шляхом обміну електронними повідомленнями укладено Договір про надання кредиту № 3890325, підписаний з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором № PS3890325. На виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 3 550,00 грн шляхом перерахування коштів на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Відповідач зобов`язання за Договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.07.2025 року утворилась заборгованість у заявленому розмірі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву (з урахуванням уточненої редакції), в якому позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в позові повністю, а в разі задоволення – суттєво зменшити суму стягнення, посилаючись на: 1) пропуск позивачем строку позовної давності; 2) недоведеність належними і допустимими доказами факту укладення договору саме відповідачем та факту акцептування нею оферти в електронній формі; 3) неспівмірність та неправомірність нарахованих процентів, які, на її переконання, є явно завищеними (1,7 %–3 % на день, що становить 620 %–1095 % річних) та суперечать принципам добросовісності, розумності і справедливості, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17; 4) порушення позивачем вимог законодавства про споживче кредитування щодо розкриття інформації споживачу; 5) те, що сам факт отримання коштів у сумі 3 550,00 грн не доводить наявності боргу саме в заявленому розмірі.
Представник позивача – адвокат Попов Є.В. подав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, зокрема, що перебіг позовної давності було зупинено на підставі пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України на час дії воєнного стану, а факт укладення договору та отримання коштів відповідачем підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, включаючи копію її паспорта.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої із сторін про інше. Такі клопотання учасниками справи не заявлялися.
Дослідивши та оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України), суд встановив таке.
27.08.2020 року між ТОВ «Алекскредит» (Кредитодавець) та ОСОБА_2 , (Позичальник), шляхом обміну електронними повідомленнями на сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua укладено Договір про надання кредиту № 3890325, за умовами пунктів 1.2, 1.3 якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит у сумі 3 550,00 грн на споживчі цілі, а Позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 2.34 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», затверджених протоколом загальних зборів учасників № 05/11-19 від 05.11.2019, далі – Правила).
Договір укладено шляхом акцептування Позичальником Оферти («Пропозиція укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 3890325» від 27.08.2020, яка містить усі істотні умови Договору) з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № PS3890325; з боку Кредитодавця Договір підписано шляхом використання факсимільного відтворення підпису директора ОСОБА_3 та відбитку печатки (пункти 7.9–7.12 Договору, розділ 5 Правил).
Відповідно до частин першої – третьої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтею 207 ЦК України та статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором є аналогом власноручного підпису та посвідчує факт волевиявлення особи, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на недоведеність факту укладення нею Договору особисто, посилаючись на відсутність у матеріалах справи технічних (лог) файлів подій, IP-адрес, відомостей про належність їй телефону/SIM-картки, на яку надсилався одноразовий ідентифікатор, тощо. Суд відхиляє ці доводи з огляду на таке:
Ідентифікаційні дані Позичальника, зазначені в Оферті та Договорі (прізвище, ім`я, по батькові, серія та номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації), повністю збігаються з відомостями, які відповідач зазначила про себе у поданому нею відзиві на позовну заяву. До матеріалів справи позивачем додано фотографію відповідача з розгорнутим паспортом громадянина України в руках на тлі товарного знаку позивача, яка була отримана позивачем під час укладення Договору в порядку ідентифікації клієнта. Кошти в розмірі 3 550,00 грн, надані за Договором, фактично перераховані на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 (банк одержувача – АТ КБ «ПриватБанк»), що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» (платіжного агента позивача) від 02.11.2024 про успішне проведення 27.08.2020 платежу на суму 3 550,00 грн (номер операції 14756528254410666593232708801424).
Відповідач у визначеному процесуальним законом порядку не заявляла про підробку зазначених доказів, не надала жодних доказів на спростування належності їй вказаної банківської картки чи протиправного заволодіння третіми особами її персональними даними або документами. Крім того, судом встановлено, і це не заперечується відповідачем, що остання здійснила часткове виконання зобов`язань за Договором, сплативши в рахунок процентів кошти на загальну суму 200,00 грн, що є конклюдентною дією, яка свідчить про визнання нею факту існування договірних правовідносин із позивачем.
За таких обставин суд, оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважає доведеним факт укладення Договору саме відповідачем та факт отримання нею кредитних коштів у сумі 3 550,00 грн, а доводи відповідача про недоведеність цих обставин – необґрунтованими.
Судом також встановлено, що на час розгляду справи відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на «Губіна» та адресу фактичної реєстрації (на: АДРЕСА_1 ), що вбачається з поданого нею відзиву на позовну заяву; при цьому реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 ) та дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишилися незмінними, що підтверджує тотожність особи відповідача у Договорі та у цій справі.
Відповідно до пункту 3.1 Договору строк його дії встановлено з дати укладення (27.08.2020) до кінцевої дати виконання Договору – 24.03.2021 (включно). Отже, перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за Договором розпочався з наступного дня, тобто з 25.03.2021.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що в період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний пункт 19 виключено з Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на підставі Закону України № 4434-IX від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», у зв`язку з чим зупинений перебіг позовної давності поновився з 04.09.2025.
Таким чином, з моменту виникнення права вимоги (25.03.2021) до дня зупинення перебігу позовної давності (24.02.2022) минуло менш ніж 3 роки, встановлені статтею 257 ЦК України, а з урахуванням зупинення перебігу позовної давності на весь період дії воєнного стану (по 03.09.2025 включно) та його поновлення з 04.09.2025 встановлений законом трирічний строк позовної давності станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом (у січні – лютому 2026 року) не сплив.
За таких обставин заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності та відмову в позові з цих підстав задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач не надала суду доказів повернення позивачу основної суми кредиту в розмірі 3 550,00 грн, а тому вимога позивача про стягнення основної суми кредиту в зазначеному розмірі є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розміру процентів за користування кредитом суд зазначає таке. Відповідно до пункту 1.6 Договору розрахунок Зобов`язань Позичальника, у тому числі розмір Основної суми кредиту та Процентів за користування кредитом, зазначається у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору), який є його невід`ємною частиною (пункт 7.1 Договору). Згідно з Графіком платежів за Загальними умовами кредитування (які фактично мали місце, оскільки Позичальник кредит у Базовий період не повернула та проценти не сплатила) загальна сума процентів за користування кредитом за весь погоджений сторонами строк дії Договору (Базовий період з 27.08.2020 по 25.09.2020 та Спеціальний період з 26.09.2020 по 24.03.2021) становить 1 755,55 грн (1 750,15 грн за Базовий період та 5,40 грн за Спеціальний період), а орієнтовна загальна вартість кредиту – 5 305,55 грн. Тотожні відомості про розмір загальних витрат за кредитом за Загальними умовами кредитування (1 755,55 грн) містяться у Паспорті споживчого кредиту від 27.08.2020, який відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» був наданий позивачем відповідачу до укладення Договору та підписаний обома сторонами.
Водночас позивач визначив розмір заборгованості за процентами у позовній заяві та наданому детальному (щоденному) розрахунку заборгованості станом на 31.07.2025року в сумі 20 720,15 грн, що обчислено шляхом нарахування процентів за ставкою 3 % за кожний день Спеціального періоду (180 днів) на всю суму кредиту (3 550,00 грн), без урахування узгоджених сторонами в Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) параметрів розрахунку Зобов`язань за Спеціальний період. Такий розрахунок не узгоджується ані з Графіком платежів, що є складовою частиною Договору, ані з інформацією, розкритою відповідачу до укладення Договору в Паспорті споживчого кредиту, і, відповідно, не ґрунтується на умовах, погоджених сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Приписами статті 9 цього Закону на кредитодавця покладено обов`язок надати споживачу до укладення договору паспорт споживчого кредиту, інформація в якому формує розумні очікування споживача щодо обсягу його майбутніх зобов`язань і є складовою переддоговірної інформації, наданої на виконання вимог закону. Стягнення з позичальника суми процентів, яка майже у дванадцять разів перевищує орієнтовну загальну вартість кредиту, розкриту йому кредитодавцем та погоджену безпосередньо в тексті Договору (Графіку платежів), суперечить закріпленим у пункті 6 частини першої статті 3, частині третій статті 509 ЦК України засадам добросовісності, розумності та справедливості, а також вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості несправедливих умов договору, і не може бути покладено судом в основу задоволення позовних вимог понад межі, погоджені сторонами в Договорі.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах суми, погодженої сторонами у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) і розкритої в Паспорті споживчого кредиту, тобто в розмірі 1 755,55 грн; в іншій частині (19 164,60 грн) позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судом установлено та не заперечується позивачем, що за час дії Договору відповідач сплатила в рахунок погашення процентів кошти на загальну суму 200,00 грн. Доказів сплати відповідачем будь-яких інших сум, у тому числі в рахунок основної суми кредиту, матеріали справи не містять.
Отже, розмір заборгованості відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню, становить: за основною сумою кредиту – 3 550,00 грн; за процентами за користування кредитом – 1 555,55 грн (1 755,55 грн – 200,00 грн сплачених коштів), а всього – 5 105,55 грн.
Пунктом 5.3 Договору розмір пені за прострочення виконання зобов`язань встановлено на рівні 0 % від основної суми кредиту за кожний день прострочення, у зв`язку з чим неустойка (пеня) позивачем до стягнення не заявлялася і судом додатково не нараховується.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 220 від 12.01.2026.
Оскільки позовні вимоги майнового характеру задоволено частково – на суму 5 105,55 грн з 24 270,15 грн заявлених (21,03 %), із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 560,07 грн, з розрахунку: 2 662,40 грн ? 5 105,55 грн / 24 270,15 грн = 560,07 грн.
Керуючись статтями 3, 6, 11, 202, 203, 205, 207, 509, 525, 526, 599, 627, 629, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 1, 8, 9, 12, 21 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 76–83, 89, 133, 141, 259, 263–265, 268, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (код ЄДРПОУ 41346335, місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А) заборгованість за Договором про надання кредиту № 3890325 від 27.08.2020 у розмірі 5 105 (п`ять тисяч сто п`ять) грн 55 коп., з яких: 3 550,00 грн – основна сума кредиту, 1 555,55 грн – проценти за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» судовий збір у розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) грн 07 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернівецького апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Танасійчук