П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/33876/25

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,
повний текст судового рішення
складено 13.03.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 у справі №420/33876/25 за позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
08.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд:
- визнати протиправними дії військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради, оформлені свідоцтвом про хворобу №1 від 23.12.2024 щодо визначення причинного зв`язку захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військово-лікарську комісію Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради внести зміни до свідоцтва про хворобу №1 від 23.12.2024 в частині визначення причинного зв`язку, встановивши правильне формулювання: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", відповідно до підпункту "д" пункту 21.5 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради у свідоцтві про хворобу №1 від 23.12.2024 неправильно визначено причинний зв`язок захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 . На думку позивача, правильним визначенням причинного зв`язку захворювань є: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Із заявленими позовними вимогами Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що в свідоцтві про хворобу №1 від 23.12.2024 причинний зв`язок захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 визначено правильно. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 у справі №420/33876/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції вказав, що визначення причинного зв`язку захворювання належить до виключної компетенції ВЛК, а суд не наділений правом перебирати на себе функції медичних експертів. Основним критерієм для встановлення причинного зв`язку захворювання із захистом Батьківщини є документальне підтвердження того, що воно виникло або набуло розвитку в період перебування військовослужбовця безпосередньо в районах ведення бойових дій під час виконання завдань з оборони України. Водночас, захворювання ОСОБА_1 розвивалися протягом тривалого часу служби, а не внаслідок одноразового бойового впливу. За таких підстав, ВЛК правомірно встановлено зв`язок із «проходженням військової служби», що повністю відповідає фактичним обставинам справи та вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402. У досліджуваних правовідносинах немає підстав для визнання причинного зв`язку вказаних захворювань такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. Крім того, під час розгляду справи окружним адміністративним судом не встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача та оформлення його результатів. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неповне з`ясування окружним адміністративним судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийнттям нового судового рішення про задоволення позових вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що позов у цій справі спрямовано не на перегляд медичного діагнозу, а на перевірку правомірності саме юридичної кваліфікації причинного зв`язку захворювання. Позивач просить замінити формулювання «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» на належне формулювання «ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». На думку скаржника, здійснюючи розгляд даної справи судом першої неправильно застосовано підпункт «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402. Як стверджує ОСОБА_1 , формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» застосовується не лише тоді, коли захворювання безпосередньо виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а й тоді, коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності, у тому числі тимчасової, до військової служби. Позивач також уважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що встановлення причинного зв`язку та вибір формулювань у постановах нележить до дискреційних повноважень ВЛК. Крім того, окружним адміністративним судом враховано критерії, які не передбачено підпунктом «д» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.
У свою чергу, Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що наведені позивачем обґрунтування є безпідставними. Оскаржуване рішення від 13.03.2026 у справі №420/33876/25 Одеським окружним адміністративним судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегією суддів установлено наступне. 
Зокрема, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ОСОБА_1 у період з 16.05.2023 по 23.01.2025 проходив військову службу в Збройних Силах України.
У період з 28.04.2024 по 11.05.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській територіальній громаді, Куп`янського району, Харківської області, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №9641.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 10.12.2024, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
23.12.2024 військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня "11" Одеської міської ради, за направленням командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2024 та розпорядженням медичного директора, проведено медичний огляд ОСОБА_1 .
За наслідком такого огляду видано свідоцтво про хворобу №1. 
У пункті 12 свідоцтва визначено діагноз та причинний зв`язок захворювання: «Т93.2 Посттравматичний (14.05.2017) деформуючий артроз лівого гомілковостопного суглобу, лікований оперативно (30.07.2024): коригуючий артродез лівого гомілковостопного суглобу у вигляді анкілозу лівого гомілковостопного суглобу в хибному положенні, з больовим синдромом та значним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
У пункті 13 свідоцтва вказано, що на підставі статті 61А графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 непридатний до військової служби.
Не погодившись із наведеним у свідоцтві №1 формулюванням причинного зв`язку захворювань 24.04.2025 представником позивача до 18 регіональної військово-лікарської комісії скеровано скаргу щодо перегляду та скасування свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії КНП «Міська клінічна лікарня №11 Одеської міської ради» №1 від 23.12.2024.
Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0620-1155-2825-0 від 20.06.2025 лікарем-експертом надано висновок, відповідно до якого, з урахуванням незначного терміну перебування військовослужбовця в зоні бойових дій (шість днів), а також того, що розвиток зазначеного захворювання передбачає більші терміни для його розвитку (ускладнення), відсутності медичних документів, які вказують на початок або ускладнення захворювання при перебуванні перебуванні в зоні бойових дій та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, запропоновано залишити захворювання солдата у відставці ОСОБА_1 , як захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. 
Згідно із пунктом 10 вказаного протоколу, підстав для зміни причинного зв`язку захворювання згідно наданих медичних та військово-облікових документів немає. 
Не погоджуючись із висновками 18 РВЛК, 07.07.2025 представником позивача до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ подано скаргу стосовно перегляду та скасування свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії КНП «Міська клінічна лікарня №11 Одеської міської ради» №1 від 23.12.2024 та прийняття нової постанови, якою встановити правильний причинний зв`язок захворювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». 
Відповідно до протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №2025 0830-1337-5137-3 від 30.08.2025 солдат у відставці ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 16.05.2023 по 23.01.2025. Згідно анамнезу у 2017 році отримав побутову травму – закритий перелом латеральної кісточки лівої гомілки. Під час призову за мобілізацією у 2023 році був визнаний придатним до військової служби. Брав участь в бойових діях з 28.04.2024 по 11.05.2024. У подальшому, через 2 місяці проходив стаціонарне лікування в ДУ "Інститут патології хребта та суглобів" м. Харків з 29.07.2024 по 08.08.2024 та у КНП "Міська клінічна лікарня №11" Одеської МР з 14.12.2024 по 30.12.2024. У грудні 2024 року був оглянутий ВЛК КНП "Міська клінічна лікарня №11" Одеської МР та за статтею 61а графи ІІ Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Ураховуючи те, що відсутня медична документація, яка б підтвердила звернення за медичною допомогою з приводу загострення зазначеного захворювання під час безпосередньої участі ОСОБА_1 в бойових діях протягом 14 днів, зважаючи на те, що стаціонарне лікування зафіксоване через 2 місяці після участі в бойових діях, а також етіопатогенез зазначеного захворювання опорно-рухового апарату (тривалий розвиток), підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок у формулюванні "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" немає. Висновок комісії: постанову про причинний зв`язок захворювання за свідоцтвом про хворобу №1 від 23.12.2024 ВЛК КНП "Міська клінічна лікарня №11" Одеської МР залишити без змін.
Уважаючи, що військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради у свідоцтві про хворобу №1 від 23.12.2024 неправильно визначено причинний зв`язок захворювань ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 Верховним Судом викладено правовий висновок, за яким перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Комітетом Міністрів Ради Європи у рекомендаціях № R (80) 2 сформульовано принципи, які слугують змістовними гарантіями ухвалення справедливого рішення. Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган: переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями: дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які - стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою: приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку так, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. 
З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23.
З уваги на наведене колегія суддів констатує, що при вирішенні справи суди мають перевірити спірне рішення ВЛК на відповідність критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.
За приписами п.1.2 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до пункту 1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, основним завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно із п.2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Згідно із пунктом 1.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пунктом 6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
За приписами пункту 20.1 глави 20 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідальні за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв). ВЛК мають право приймати постанови на виїзних засіданнях та у випадках визначення потреби (відсутності потреби) у продовженні тривалого лікування військовослужбовців під час лікування за кордоном - дистанційно, на підставі оригіналів медичних та військово-облікових документів або належним чином їх засвідчених копій.
Відповідно до підпункту «б» пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови, зокрема, про непридатність до військової служби.
У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункту 21.1 глави 20 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402).
Згідно із підпунктами «д, є» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
- д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби»;
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Аналізуючи наведені вище законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при встановленні причинного зв`язку: ''Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини'' мають враховуватись такі обов`язкові обставини:
- захворювання виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України;
- захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Тобто, захворювання виникло під час війни або воно було раніше, але під час війни розвинулось і призвело до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
При встановленні причинного зв`язку ''Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби'' (визначено у спірному рішенні) мають враховуватись наступні обов`язкові обставини:
- захворювання виникло в період служби у військових частинах та установах,
- захворювання виникло до військової служби, а у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності до військової служби.
Тобто, захворювання виникло під час проходження військової служби або воно було раніше, але під час війни розвинулось і призвело до непридатності до військової служби.
Відмінними між пунктом ''д'' та ''є'', на переконання колегії суддів, є часовий період та обставини виникнення. 
В обох досліджуваних випадках захворювання було до початку служби або захворювання з`явилось під час служби. 
Вирішальною ж у даному випадку обставиною є встановлення де ж саме і коли відбулось загострення хвороби.
За фактичними обставинами справи, 14.05.2017 ОСОБА_1 отримав побутову травму – закритий перелом латеральної (зовнішньої) кісточки лівої гомілки.
У травні 2023 року ОСОБА_1 мобілізовано.
За наслідком проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 визнано придатним до проходження військової служби.
У період з 16.05.2023 по 23.01.2025 ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.
У період з 28.04.2024 по 11.05.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській територіальній громаді, Куп`янського району, Харківської області, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №9641.
23.12.2024 військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня "11" Одеської міської ради, за направленням командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2024 та розпорядженням медичного директора, проведено медичний огляд ОСОБА_1 .
За наслідком такого огляду видано свідоцтво про хворобу №1 від 23.12.2024. 
У пункті 12 свідоцтва визначено діагноз та причинний зв`язок захворювання: «Т93.2 Посттравматичний (14.05.2017) деформуючий артроз лівого гомілковостопного суглобу, лікований оперативно (30.07.2024): коригуючий артродез лівого гомілковостопного суглобу у вигляді анкілозу лівого гомілковостопного суглобу в хибному положенні, з больовим синдромом та значним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
У пункті 13 свідоцтва вказано, що на підставі статті 61А графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 непридатний до військової служби.
Наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої пригади 10 армійського корпусу від 14.01.2025 №14-РС солдата ОСОБА_1 стрільця – помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини свідчать про те, що отримана ОСОБА_1 до мобілізації побутова травма у подальшому, тобто під час проходження військової служби (брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській територіальній громаді, Куп`янського району, Харківської області) досягла такого розвитку, що призвело до непридатності до військової служби.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що приймаючи спірну постанову (оформлену свідоцтвом від 23.12.2024 №1) щодо причинного зв`язку захворювання («Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини») військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради не враховано підпункт «д» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, а саме стосовно того, що отримана ОСОБА_1 до мобілізації травма у період проходження військової служби в лавах Збройних Сил України досягла такого розвитку, що призвела до непридатності до військової служби.
Суд апеляційної інстанції вказує, що в постанові (оформленій свідоцтвом від 23.12.2024 №1) військово-лікарською комісією визначено причинний зв`язок захворювання: «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Однак, жодного обгрунтування визначення саме такого причинного зв`язку захворювання індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень не містить. 
У контексті наведеного апеляційний адміністративний суд зауважує, що одним із критеріїв, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є обґрунтованість.
У постанові від 08.08.2024 у справі № 420/7076/20 Верховний Суд вказав, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
На додаток варто також згадати усталену позицію Верховного Суду про те, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).
Також, у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 160/18668/21 зазначено, що стосовно вимог до адміністративного акта суб`єкта владних повноважень у судовій практиці склалася правова позиція, відповідно до якої такий акт має бути детально обґрунтованим (мотивованим). Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13.02.1999) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R(91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).
Таким чином, обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення має бути вмотивованим, тобто у ньому повинні відображатися мотиви (позиція) суб`єкта владних повноважень. Вмотивованість рішення дає можливість особі зрозуміти, чи були враховані його доводи при прийнятті рішення, або з яких підстав (причин) вони були відхилені, тобто чи була особа почутою.
На переконання колегії суддів, відповідність рішення суб`єкта владних повноважень критерію «обґрунтованості» вимагає, щоб рішення було вмотивованим і зрозумілим для особи, якої воно стосується. Відповідно, у такому разі перевірка акту індивідуальної дії на обґрунтованість не потребує надання судом оцінки правильності висновкам ВЛК і дослідження медичних документів, що унеможливлює втручання у дискрецію цього органу, а полягає у тому, щоб з`ясувати, чи містить такий акт достатні та належні мотиви його прийняття, тобто чи він є обґрунтованим.
Згідно із ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що постанова військово-лікарської комісії (оформлена свідоцтвом від 23.12.2024 №1) щодо визначення причинного зв`язку захворювань в частині формулювання: «Захворювання, ТАК пов`язані з проходженням військової служби» не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зв`язку є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції вказує, що в досліджуваній ситуації саме індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень породжує негативні наслідки для позивача, а не дії відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких відхід обґрунтований судом у судовому рішенні.
У спірних правовідносинах визначення причинного зв`язку захворювання за медичними показниками належить до повноважень військово-лікарської комісії, а тому застосовуючи критерій обґрунтованості, не перебираючи на себе повноваження щодо визначення конкретного формулювання причинного зв`язку, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог та задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії в частині визначення причинного зв`язку захворювання і зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути питання щодо визначення причинного зв`язку захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної судом апеляційної інстанції у цій постанові. 
Такий спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 25.09.2025 у справі № 480/13255/23.
При цьому, апеляційний адміністративний суд вказує, що в контексті вирішення даного спору є безпідставним висновок суду першої інстанції та довід відповідача про те, що стаціонарне лікування зафіксовано лише через 2 місяці, адже ані окружним адміністративним судом, ані суб`єктом владних повноважено не наведеного жодного законодавчого припису, який би ставив в залежність можливість встановлення причинного зв`язку: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» від дати участі в бойових діях. 
Не є юридично спроможним також висновок окружного адміністративного суду та посилання суб`єкта владних повноважень щодо відсутності медичної документації, яка б підтвердила звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою з приводу загострення захворювання під час безпосередньої участі в бойових діях протягом 14 днів, оскільки колегією суддів не встановлено, а оскаржуваний судовий акт та заперечення відповідача не містять посилання на законодавчий припис, яким передбачено звернення діючого військовослужбовця за медичною допомогою з приводу загострення захворювання під час безпосередньої участі в бойових діях протягом 14 днів.
До того ж, слід відмітити, що за наявності у військовослужбовця захворювань, які стали підставою для визнання його непридатним до військової служби, і за умови його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, військово-лікарська комісія для встановлення причинного зв`язку зобов`язана встановити початок таких захворювань відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, за необхідності витребувати відповідні докази та надати їм оцінку, а саме лише посилання відповідача на дискреційність своїх повноважень не є достатнім доказом дотримання встановленої процедури (постанова Верховного Суду від 25.04.2025 у справі № 620/11008/24).
Установлені апеляційним адміністративним судом фактичні обставини справи та зроблені висновки у повному обсязі спростовують викладену судом першої інстанції в оскаржуваному судовому акті позицію та наведені суб`єктом владних повноважень доводи стосовно безпідставності заявлених позивачем позовних вимог. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваному частині рішенні від 13.03.2026 у справі №420/33876/25 висновки не відповідають обставинам справи, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 у справі №420/33876/25 скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради, оформлену свідоцтвом про хворобу №1 від 23.12.2024 в частині визначення причинного зв`язку захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 .
Зобов`язати військово-лікарську комісію Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради повторно розглянути питання щодо визначення причинного зв`язку захворювань військовослужбовця ОСОБА_1 з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної судом апеляційної інстанції у цій постанові.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач | | О.О. Димерлій
Судді | | Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький