Провадження № 3/742/844/26 
Єдиний унікальний № 742/4180/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,
при секретарі судового засідання Рубан Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 КУпАП –

ВСТАНОВИВ:
20.07.2026 р., о 20 год. 10 хв., в м. Прилуки по вул. Героїв Чорнобиля, буд. 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 /д.н.з. НОМЕР_1 / при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом, так як не отримував посвідчення водія відповідної категорії.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його законний представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою. За таких обставин, з урахуванням належного повідомлення особи та її законного представника про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Відповідно до п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення правопорушення (20.07.2026 р.) досяг шістнадцятирічного віку, а отже підлягає адміністративній відповідальності відповідно до ст.12 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його вина повністю підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2026 р. серії ЕПР1 № 724627, у якому ОСОБА_1 у графі пояснень власноручно зазначив про свою згоду з викладеними обставинами правопорушення та не подавав зауважень або заперечень щодо змісту протоколу.
Оцінюючи надані докази відповідно до ст.252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, повністю доведеною.
Згідно з ч.2 ст.13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. Застосування заходів впливу, передбачених ст.24? КУпАП, є правом, а не обов`язком суду.
Розглядаючи питання про можливість застосування до неповнолітнього заходів впливу, передбачених ст.24? КУпАП (зокрема попередження), суд враховує, що такі заходи мають передусім виховний та морально-психологічний характер. 
Суд звертає увагу на те, що керування механічним транспортним засобом особою, яка не має права керування, саме по собі створює підвищений ризик для безпеки дорожнього руху, оскільки така особа не пройшла встановленої законом процедури набуття права на керування транспортними засобами та, відповідно, не підтвердила у передбаченому законом порядку наявність необхідних знань і навичок для безпечного керування ними
За встановлених у цій справі обставин суд не вбачає достатніх підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 лише заходу впливу, передбаченого ст. 24? КУпАП, буде достатнім для його виховання у дусі додержання законів та поваги до правил, установлених у сфері безпеки дорожнього руху, а також для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Суд при цьому враховує, що факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, однак саме по собі визнання обставин правопорушення не усуває необхідності належного реагування на керування транспортним засобом без права на таке керування. 
Застосування штрафу в даному випадку має не лише каральне, а й превентивне значення, оскільки покликане сформувати у неповнолітнього усвідомлення неприпустимості керування транспортними засобами до набуття відповідного права та необхідності дотримання встановлених законом вимог.
Оскільки ОСОБА_1 та його законний представник у судове засідання не з`явилися, суд позбавлений можливості особисто оцінити поведінку неповнолітнього, переконатися у його усвідомленні протиправності вчиненого, отримати підтвердження щирого розкаяння, а також пересвідчитися у спроможності законного представника забезпечити належний виховний контроль.
З огляду на характер вчиненого правопорушення, його безпосередній зв`язок із безпекою дорожнього руху, вік правопорушника, положення ч. 2 ст. 13 КУпАП, а також необхідність забезпечення як виховного, так і превентивного впливу адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що у даному випадку застосування адміністративного стягнення у виді штрафу є більш обґрунтованим та достатнім заходом реагування, ніж застосування заходів впливу, передбачених ст. 24? КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 35 КУпАП, також не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає, що призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідає характеру вчиненого правопорушення, є необхідним та пропорційним заходом реагування, забезпечує мету адміністративного стягнення, визначену ст. 23 КУпАП, та не виходить за межі встановлених законом вимог.
Відповідно до ст.40? КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, стягується судовий збір на користь держави.
Керуючись ст.ст.12,13,23,33,40?,126 ч.2, 221,251,252,268,283,284,291 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 /шістсот шістдесят п`ять/ грн 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя     В.Г. Павлов