Справа № 461/3860/26 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1177/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Хоми Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 11 червня 2026 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.471 МК України

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 11 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень. Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0664/UA209000/2026 від 04.05.2026 року, товар, а саме: солодощі у кількості 1664 штуки постановлено конфіскувати в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у розмірі 1676,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду, 04 травня 2026 року близько 10 години 10 хвилин на смугу руху «зелений коридор» пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста Краковець Львівської митниці по напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль Mercedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .
Під час здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до положень ст. 378 Митного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: солодощі виготовлені під торгівельними марками «Snickers», «Twix», «Kinder», «Milka», «Toblerone», «Bounty», «Celebration» - кількістю 1664 штуки.
Вказані товари були поміщенні у 3 картонні коробки та 4 сумки, що знаходились у багажному відділенні автомобіля серед особистих речей громадян. Будь-які товаросупровідні документи на момент перетину митного кордону України у водія були відсутні.
У своїх письмових поясненнях громадянин України ОСОБА_1 зазначив наступне: «перебуваючи в Німеччині погодився взяти від товариша в Україну солодощі різних видів, які знаходяться в 3 (трьох) коробках, а також в 4 (чотирьох) сумках, вказаний товар я мав доставити в м. Львів. Таким чином, я 04.05.2026 року заїхав автомобілем Mercedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_1 на пункт пропуску «Краковець» по смузі руху «зелений коридор». В результаті огляду даний товар було виявлено і мені повідомили, що для громадян ввозити таку кількість продуктів харчування заборонено, про що я не знав. Пояснення написано мною власноручно».
Пунктом 1 ч. 1 ст. 265 Митного кодексу України визначено, що декларантом має право виступати: особа, яка самостійно здійснює декларування у власних інтересах та від власного імені (утримувач митного режиму).
Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Згідно з ч. 5 ст 366 Митного кодексу України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Таким чином громадянин України ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить, не оспорюючи вину та кваліфікацію дій оскаржувану постанову суду змінити в частині накладеного стягнення та накласти стягнення у виді штрафу без конфіскації вилученого товару.
На підтримку своїх апеляційних вимог апелянт, фактично не оспорюючи свою вину у скоєному покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог законодавства, без повного та об`єктивного розгляду справи, оскільки апелянт визнає свою вину, перевозив солодощі, що не заборонено до перевезення через кордон України, вчинив діяння без умислу, має на утриманні дружину, яка тривалий час не працює, та малолітнього сина, здійснює догляд за матір`ю, яка має онкологічне захворювання.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційних вимог, представника митного органу, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи №461/3860/25 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, що стверджується матеріалами справи, і таке в апеляційній скарзі представника митного органу не оспорюється.
Відповідно до санкції ч.3 ст.471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, а тому на переконання апеляційного суду судом першої інстанції обґрунтовано накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією товарів.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.294 КУпАП, ст.467 МК України -

постановив:

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.471 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.