ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року
м. Київ

справа № 571/15/24
провадження № 61-872св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротенка Є. В., 

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) 
відповідач -  ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за касаційною скаргою адвоката Ціпана Олександра Петровича як представника ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2025 року у складі судді Верзун О. П. та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В., Шимків С. С.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2024 року ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця - внука ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його внук, ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 . За життя внук заповіту не складав, у шлюбі не перебував і дітей не мав, батьки померли.

Нотаріус відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском 6-місячного строку прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач указував на незадовільний стан здоров`я.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рокитнівський районний суд Рівненської області рішенням від 17 липня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів про причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, які є поважними і пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. 

Короткий зміст постанови апеляційного суду
Рівненський апеляційний суд постановою від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2025 року - без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції. 

Сам по собі факт наявності у  ОСОБА_2  хронічних хвороб не свідчить про об`єктивну неможливість звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. 

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
В уточненій касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, адвокат Ціпан О. П. як представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Підставою касаційного оскарження вказано те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 потребував стороннього догляду, неодноразово звертався до сімейного лікаря й отримував медичну допомогу, перебував на амбулаторному лікуванні. Вказані обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, що відповідає висновкам Верховного Суду. 

Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від  06 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

17 лютого 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 

22 серпня 2023 року представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої державний нотаріус завів спадкову справу за реєстраційним номером 175/2023. 

Державний нотаріус Рокитнівської ДНК Витичак Г. М. постановою від 22 серпня 2023 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подав заяви до нотаріальної контори у шестимісячний строк для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 потребував постійного стороннього догляду за віком, мав скарги на стан здоров`я, які записані зі слів родичів (медична виписка із медичної карти амбулаторного хворого та висновок ЛКК від 20 жовтня 2023 року № 814, щоденник хворого).

Відповідно до довідки сімейного лікаря від 09 червня 2023 року ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні з 05 до 09 червня 2023 року.

Допитаний в суді першої інстанції як свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2 проживав сам, потім до нього приїхали донька з чоловіком, які з грудня 2022 року йому допомагали, щодня приїжджали, прибирали, привозили продукти, лікували. 

Ухвалою Рокитнівського районного суду від 07 квітня 2025 року у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_6 здійснено його заміну на правонаступника ОСОБА_1 . 

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступне черга одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття або відмови від прийняття ним спадщини, крім випадків визначених статтею 1259 ЦК України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 757/48977/21, від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 373/118/20.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, ОСОБА_7 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , як на підставу поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини вказував незадовільний стан здоров`я, потребу в сторонньому догляді та лікуванні.

Встановивши, що позивач не надав доказів існування об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які перешкоджали ОСОБА_2 у встановлений законом строк вчинити дії щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , зокрема доказів перебування на стаціонарному лікуванні, безпорадного стану чи необхідності сторонньої допомоги протягом шестимісячного строку, врахувавши, що сам факт наявності хронічних хвороб не свідчить про об`єктивну неможливість звернення з відповідною заявою, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. 

Доводи касаційної скарги про те, що через стан фізичного здоров`я ОСОБА_7 не мав об`єктивної можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи. 

Нетривале перебування особи на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні не є у розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 

Схожий за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 373/118/20, від 29 квітня 2026 року у справі № 161/2328/25.

За встановлених судами фактичних обставин висновки судів у цій справі не суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду, що зазначена в касаційній скарзі.

Аргументи касаційної скарги висновків судів не спростовують, зводяться до незгоди з ними, тлумачення норм права на власний розсуд та необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін. 

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  адвоката Ціпана Олександра Петровича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

І. А. Воробйова 

Є. В. Коротенко