П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/3312/24

Категорія:113070100 Головуючий в 1 інстанції: Мурманова І.М.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:25.05.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 25 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Човпан Олени Юріївни, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондаренка Андрія Вікторовича, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Агаркова Ігоря Олександровича, Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Човпан Олени Юріївни, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондаренка Андрія Вікторовича, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Агаркова Ігоря Олександровича, Департамент патрульної поліції про:
- визнання протиправною безпричинну зупинку автомобіля,
- скасування постанови серії БАД №002820 від 30 серпня 2023 року,
- визнання рішення від 21 вересня 2023 року протиправним;
- визнання відповідача по справі, начальника УПП в Миколаївській області Човпан О.Ю. як невідповідну до займаної посади;
- стягнути з відповідачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно, на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди по сто п`ятдесят тисяч грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, за правилами встановленими ст. 286 КАС України.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.
Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №002820 від 30 серпня 2023 року 10 год. 40 хв. відносно ОСОБА_1 згідно якої накладено стягнення у розмірі: 3 400 гривень (а.с.11 том №1).
Судом встановлено, що рішенням Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції від 21 вересня 2023 року щодо постанови від 30 серпня 2023 року серії БАД №002820 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову залишено в силі.
Згідно рішення встановлено, що згідно оскаржуваної постанови від 30 серпня 2023 року здійснюючи патрулювання по охороні громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху на маршруті патрулювання нарядом патрульної поліції, близько 16 год. 10 хв. на автодорозі М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", 56 км., зупинено водія автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , який в порушення п.2.1. "а" водій механічного ТЗ повинен мати при собі посвідчення на право керування ТЗ відповідної категорії" ПДР не маючи права керування таким ТЗ, а саме посвідчення водія відповідної категорії.
За не виконання вимог п.2.1. а інспектор Бондаренко А.В. виніс на місці виявлення правопорушення, відносно ОСОБА_1 постанову БАД №002820 від 30 серпня 2023 року за ч.2 ст. 126 КУпАП та притягнув його до адміністративної відповідності у вигляді штрафу в розмірі: 3 400 грн.
Під час службової перевірки було вивчено відео з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції №470982 №474669 та №470674 та було встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції надав посвідчення водія з ознаками підробки та з вчиненим правопорушенням був згоден.
Під час опрацювання викладених обставин не встановлено порушень вимог законодавства України при розгляді справи. постанова від 30 серпня 2023 року БАД №002820 винесена відповідно до ст. 222, 251, 252, 278-280 та 283 КУпАП є законною (т.1, а.с.13-14).
Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що 30 серпня 2023 року водієм ОСОБА_1 було порушено вимоги Додатку 1 ПДР (дорожня розмітка1.1) Після чого інспектором було подано сигнал про зупинку ТЗ на підставі ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію".
Інспектор підійшов до водія, представився та пояснив суть зупинки та правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені п 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ "Про національну поліцію" та п.2.4а) ПДР України. водій виконав вимогу поліцейського, надав посвідчення водія, а відтак було виявлено його підробку.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.1.а) ПДР України, відповідність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, відносно позивача було винесено постанову.
На відеозаписі зафіксовано як водію було озвучено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 має явні ознаки підробки.
На місце події було викликано СОГ відділення поліції №8 Миколаївського районного УП ГУНП Миколаївської області. Посвідчення водія було вилучено відповідно до ст. 358 КК України. Подія була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події №2062 від 30 серпня 2023 року.
На відеозаписі (01 хв.30 сек.) встановлено, що ОСОБА_1 на запитання інспектора "де ви отримали посвідчення?" озвучив, що у військовій частині. Що вказує на незаконність його отримання. Жодних документів про проходження спеціалізованої школи з підготовки водіїв ОСОБА_1 пред`явлено не було.
Згідно відзиву представник просить відмовити в задоволенні позову (т. 1, а.с.82-86).
Щодо підстав зупинки ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , судом досліджується пояснення відібрані інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП в Миколаївській області ДПП старшого лейтенанта поліції Капуста А. які остання отримала від ОСОБА_3 . Згідно яких останній зазначив, що під час несення служби було запинено ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 за порушення ПДР а саме п.1.1. суцільна лінія. Відеодоказ відсутній, але на момент зупинки водій був згоден з порушенням, та при огляді документів було виявлено підробку посвідчення водія. Також, при огляді автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , та який вже як 2 дні перебував у відпустці були виявлені: зброя, боєприпаси, які були вилучені співробітниками ВП №8. Водія було відсторонено від керування ТЗ (а.с.96-97 Том №1).
З даного приводу суд зазначає, що твердження позивача щодо того, що зупинка ТЗ була безпідставною спростована письмовими доказами, а саме поясненнями ОСОБА_3 , відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення п.1.1. ПДР – дорожня розмітка.
Щодо оскаржуваної постанови винесеної за ч.2 ст. 126 КУпАП судом встановлено, що відповідно до листа Начальника сектору дізнання відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області зазначено: 
- в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні №12023153150000085 від 31 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у громадянина ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серія НОМЕР_2 видане на його ім`я, яке містить ознаки підробки, а саме розбіжність у відтінках кольорової гамм.
З метою перевірки вказаного факту, проведено судово технічну експертизу посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 . Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-23/12172-ДД від 12 вересня 2023 року бланк посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 13 січня 2023 року ТЦК 0541- не відповідає аналогічним бланкам, що знаходяться в офіційному обліку на території України. Вказане посвідчення водія на теперішній час зберігається в матеріалах кримінального провадження, до вирішення питання по суті.
Окрім того, згідно відповіді наданої ТСЦ МВС №0541 інформація щодо видачі посвідчення водія громадянину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня, а згідно відомостей Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія серії НОМЕР_2 видавалося 23 серпня 2023 року громадянці ОСОБА_5 у ТСЦ №5154 РСЦ ГСЦ МВС у Одеській області.
Досудове розслідування по кримінальному провадженні зареєстроване в Єдиному РДР за №12023153150000085 – триває (а.с.239 том №2).
Також, в матеріалах справи міститься висновок експерта від 12 вересня 2023 року м. Миколаєва №СЕ-19/115-23/12172-ДД, згідно якого встановлено, що бланк посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 13 січня 2023 року ТСЦ 0541 – не відповідає аналогічним бланкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України (а.с.45-52 том №2).
Також, встановлено, що листом про надання інформації від 10 червня 2024 року за підписом начальника відділу АП повідомлено, що згідно наявних облікових даних НАІС МВС України та ІПНП посвідчення водія НОМЕР_3 від 21 травня 1997 року належить (видане) громадянину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.41 том №2).
Відповідно до листа (а.с.54 том №2) на ім`я дізнавача СД відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області старшому лейтенанту поліції Анні Петризі за підписом начальника ГСЦ МВС РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області (Філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС №0541 ОСОБА_7 зазначено: Згідно відомостей Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія серії НОМЕР_2 видавалось 23 серпня 2023 року громадянці ОСОБА_5 , категорії "А1", "В", у ТСЦ №5154 РСЦ МВС у Одеській області.
Одночасно повідомлено, що інформація щодо видачі посвідчення водія громадянину ОСОБА_1 17 березня 1973 року – відсутня (а.с.54 том №2).
Також, за даними листа (а.с.55 том №2) НПУ ДПП Управління ПП в Миколаївській області – за даними наявних облікових даних НАІС МВС України та ІПНП громадян ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував (не має) посвідчення водія на право керування ТЗ.
Рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 25 травня 2026 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП так як він керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами.
Поліцейськими ОСОБА_3 було виявлене грубе порушення ПДР, а саме, керування без посвідчення водія, що на думку суду нівелює доводи про незаконність зупинки, оскільки водій порушив базові правила, саме надав для огляду посвідчення водія, яке, як встановлено висновком експерта було видане на ім`я іншої особи а саме ОСОБА_5 , з приводу чого порушено кримінальне провадження.
Позивачем на спростування вказаних обставин не надано доказів, на підтвердження факту отримання посвідчення водія, не надано належних та беззаперечних доказів, факту отримання посвідчення водія, що підтверджується записом у єдиному державному реєстрі МВС, наявні докази в матеріалах справи свідчать про відсутність посвідчення водія, яке б видавалось на ім`я ОСОБА_1 .
Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.
Апелянт вказав, що ані в ході судового розгляду справи, ані в матеріалах справи доказів законності зупинки ТЗ, як і доказів керування цим ТЗ позивачем не міститься.
Апелянт зазначав, що рішення суду першої інстанції винесено при неповному офіційному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, (є необґрунтованим) та при порушенні норм матеріального та процесуального права, таке рішення підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото – і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України "Про дорожній рух" та п.1.1 Правил дорожнього руху України.
Ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 2.1 "а" Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Факт керування транспортним засобом доведено беззаперечно та не спростовувався й самим позивачем.
Обґрунтування позовних вимог зводиться до того, що відповідач безпідставно зупинив ТЗ, яким здійснював керування позивач, не пояснивши причини зупинки, було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, разом з цим, суд зазначає, що питання з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП.
Однак, позивачем не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 30 серпня 2023 року.
Всі інші зауваження сторони позивача щодо порушення поліцейськими процедури оформлення оскаржуваної постанови, проте, не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.
Не зважаючи на доводи позивача щодо незаконності підстав зупинки ТЗ та, як наслідок виявлення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем доведено факт правомірності складення оскаржуваної постанови та надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
З огляду на матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами.
В даному випадку суд вважає, що поліцейськими ОСОБА_3 було виявлене грубе порушення ПДР, а саме, керування без посвідчення водія, що на думку суду нівелює доводи про незаконність зупинки, оскільки водій порушив базові правила, саме надав для огляду посвідчення водія, яке, як встановлено висновком експерта було видане на ім`я іншої особи а саме ОСОБА_5 , з приводу чого порушено кримінальне провадження.
Позивачем на спростування вказаних обставин не надано доказів, на підтвердження факту отримання посвідчення водія, не надано належних та беззаперечних доказів, факту отримання посвідчення водія, що підтверджується записом у єдиному державному реєстрі МВС, наявні докази в матеріалах справи свідчать про відсутність посвідчення водія, яке б видавалось на ім`я ОСОБА_1 .
Доводи апелянта, відносно того, що він взагалі не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом.
Також, у позовній заяві та під час розгляду в суді першої інстанції позивачем не заперечувався факт керування транспортним засобом.
Також безпідставним колегія суддів вважає посилання апелянта на судове рішення Березанського районного суду Миколаївської області, оскільки рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2023 року у справі №356/1322/23 стосується обставин оскарження позивачем іншої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема, ч.3 якої передбачає, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст. 273-277, 282-283-1, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 25 травня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.