ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 31 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/9199/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд:
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 054650001757 від 08.01.2026 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до його заяви від 02.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, призначити та виплатити пенсію.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на безпідставність неврахування до страхового стажу при призначенні позивачу пенсії за віком періоду його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982, періоду роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.04.19823 по 26.06.1993 та в "Українсько-Венгерському СП ВиДЕ і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995, а також періоду здійснення підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 1999 рік, оскільки зазначені періоди підтверджуються дипломом НОМЕР_1 , записами у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 10.11.1978 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія АБ №673037. Відтак, спірне рішення відповідача №054650001757 від 08.01.2026 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та порушує права ОСОБА_1 . 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). 
29.07.2026 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що управлінням правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із неналежним оформлення паспорта громадянина України та у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
02.01.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою та доданими до неї документами до територіального органу Пенсійного фонду України з метою призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке прийняло рішення від 08.01.2026 №054650001757 про відмову в призначенні пенсії, мотивоване недотриманням пункту 2.9 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, а саме - в паспорті відсутня дата вклеювання фото в 45 років (сторінки 6-7), а також відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому порядку.
Як зазначено у рішенні від 08.01.2026 №054650001757 пенсійне забезпечення громадян реалізується відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV( далі - Закон 1058). Статтею 26 Закону 1058 визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: 3 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статі, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років. Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону 1058 наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Відповідно до ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №637 під 12.08.1993 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" основним документом, що підтверджує стаж роботи до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. Згідно пункту 3 вищевказаної постанови за відсутності трудової книжки, а також у випадках коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди робот, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, зазначені в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організації, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно пункту 2.9 розділу І Порядку подання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058 від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред?явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання. Відповідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року, термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежений. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 45 - річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Згідно п. 4 абз. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №637 віл 12.08.1993 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" періоди провадження підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Відовідно до п. 3-1 розділу XV Закону 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи як суб?єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 №254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" окремі райони, міста, селища і села Донецької і Луганської областей визнані тимчасово окупованими територіями. Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи наведене, будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню. Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2026 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: довідки про підтвердження стажу роботи, військовий квіток, диплом, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, паспорт, код, трудову книжку. Аналіз наданих документів показує, що загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 21 рік 04 місяці 02 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. До уваги не взято довідки від 15.09.2025 №7252/01, №7247/01, №7249/01, №7251/01, №7246/01 про період роботи з колгоспі 1978-1982 рр, №7248/01 про період роботи в колгоспі 1984-1988 рр., №7250/01 за період роботи в колгоспі 1989-1993 рр., оскільки видані організацією з території, яка непідконтрольна українській ваді та не підлягають реєстрації та виконанню. Згідно трудової книжки від 10.11.1978 НОМЕР_3 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.1993 по 15.03.1995, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу. Також до загального страхового стажу не зараховано: - період ведення підприємницької діяльності з 21.03.1995 до 1999, 2022-2025, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків; - період навчання з 01.09.1978 по 03.03,1482 згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки в період навчання наявна робота. 
Позивач не погодився з позицією відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.ика недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому, згідно з приписами ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;
г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;
е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;
є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;
ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;
з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи, суд зазначає наступне. 
Згідно долученого до матеріалів справи диплому НОМЕР_1 у 1978 році ОСОБА_1 вступив до Костянтинівського сільськогосподарського технікуму і в 1982 році закінчив основний курс названого технікуму по спеціальності "Плодоовочівництво", згідно рішення Державної кваліфікаційної комісії від 03.03.1982 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію агронома-плодоовочівника.
Відповідно до положень пункту 4.1 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161, навчальний рік триває 12 місяців, розпочинається, як правило, 1 вересня і для студентів складається з навчальних днів, днів проведення підсумкового контролю, екзаменаційних сесій, вихідних, святкових і канікулярних днів. 
При цьому, суд відмічає, що у трудовій книжці колгоспника позивача НОМЕР_2 від 10.11.1978 відсутні відомості про роботу останнього у період з 01.09.1978 по 03.03.1982, а лише міститься запис про те, що правлінням колгоспу ім. Мічуріна ОСОБА_1 направлений на навчання в Костянтинівський с/г технікум по спеціальності агроном-плодоовочівник. 
З огляду на викладене, суд вважає, що пенсійним органом протиправно не включено до загального страхового стажу позивача період його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982 згідно диплому НОМЕР_1 з посиланнями на те, що в період навчання наявна робота, так як це не відповідає дійним обставинам справи. 
Поряд з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна трудова книжка колгоспника позивача НОМЕР_2 від 10.11.1978, в якій відображено відомості, що підтверджують стаж роботи та містяться наступні записи: 
- 17.03.1982 позивач прийнятий на роботу в колгосп ім. Мічуріна після закінчення технікуму;
- 10.05.1982 служба в радянській армії;
- 19.10.1984 правлінням колгоспу ім. Мічуріна призначений на посаду гідротехніка;
- 22.12.1988 переведений на посаду бригадира кормовиробничої бригади;
- 26.06.1993 виведений з членів колгоспу згідно поданої заяви;
- 01.07.1993 позивач прийнятий на роботу в "Українсько-Венгерське СП ВиДе і Ко ЛТД" на посаду директора по виробництву;
- 15.03.1995 звільнений за власним бажанням. 
Отже, записами у трудовій книжці позивача фактично підтверджується період роботи позивача в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982 та з 19.10.1984 по 26.06.1993.
Посилання ж пенсійного органу на неможливість врахування виданих адміністрацією мангушського муніципального округу донецької народної республіки архівних довідок від 15.09.2025 №7252/01, №7247/01, №7249/01, №7251/01, №7246/01 про період роботи з колгоспі 1978-1982 рр, №7248/01 про період роботи в колгоспі 1984-1988 рр., №7250/01 за період роботи в колгоспі 1989-1993 рр., оскільки вони видані організацією з території, яка непідконтрольна українській ваді та не підлягають реєстрації та виконанню, суд вважає слушними та обґрунтованими. 
Разом з тим, наявність вказаних довідок жодним чином не спростовує наявності у позивача такого основного документу, як трудова книжка колгоспника НОМЕР_2 від 10.11.1978 із записами про періоди роботи позивача в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982 та з 19.10.1984 по 26.06.1993, а тому саме на підставі записів трудової книжки пенсійний орган повинен був врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982 та з 19.10.1984 по 26.06.1993.
При цьому, суд відмічає, що жодних зауважень до оформлення у трудовій книжці записів про періоди трудової діяльності позивача в колгоспі ім. Мічуріна спірне рішення про відмову у призначення пенсії за віком не містить. 
Натомість, єдиним зауваження до оформлення трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 10.11.1978 в оскаржуваному рішенні зазначено те, що згідно трудової книжки від 10.11.1978 НОМЕР_3 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.1993 по 15.03.1995, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу.
З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що аналіз статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637 свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58 від 29 липня 1993 року, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Судом встановлено, що позивачу належить трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 від 10.11.1978, яка, крім іншого, подавалась відповідачу для розгляду питання про призначення пенсії. 
Принагідно суд зазначає, що частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, органи Пенсійного фонду України уповноважені самостійно витребовувати у підприємств, установ/ організацій) усі необхідні для вирішення питання про призначення пенсії особі документи, при цьому така вимога передує винесенню рішення щодо призначення пенсії, а не висувається у вже прийнятому рішенні про відмову у призначенні пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що в дослідженому випадку відповідач не скористався правом на збір додаткових документів, на перевірку чи уточнення необхідних обставин.
З огляду на викладене, суд вважає, що пенсійним органом протиправно не включено до загального страхового стажу позивача періоди його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982, з 19.10.1984 по 26.06.1993 та в "Українсько-Венгерське СП ВиДе і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995.
Що стосується не включення пенсійним органом до загального страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 1999 оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, то з цього приводу суд вважає за доцільне зазначити наступне. 
Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХПI від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХII) визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону №1788-ХII.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (надалі по тексту також - Порядок №637).
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (надалі по тексту також - Порядок №22-1) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.1994 №5-5 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачення його коштів, де підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 Розділу ІІ визначено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду, а саме: для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно на їхній праці - 9 відсотків суми доходу.
Інструкція від 10.06.1994 №5-5 втратила чинність на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.1996 №11-1. 
Відповідно до пункту 7.2. Розділу 7 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період. 
В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов?язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов?язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб?єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
Згідно пункту 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов?язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 за №16-6, ставка збору на обов?язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб?єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.
Виходячи із системного аналізу положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб?єктів підприємницької діяльності був наявний обов?язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
3 огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;
- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків; 
- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтверджені довідкою про реєстрацію як суб?єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку, довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб?єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків;
- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).
Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а зазначив: "39.1. Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (в редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків. 39.2. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 лишня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 39.3. Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме, до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку".
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 06.08.2024 у справі №580/7175/21.
Так, згідно наявної у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 21.03.1995 ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, номер запису в ЄДР 2 247 017 0000 000463. 
При цьому, місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 .
Згідно долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву витягом з ЄРС для ФОП видом діяльності позивача за КВЕД є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним. 
Інших документів щодо здійснення позивачем підприємницької діяльності у період з 21.03.1995 по 1999 та сплати ним страхових внесків, як то спеціальних торгових патентів, патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків, матеріали справи не містять.
Суд зауважує, що позивач не звертався також ані до органу державної податкової служби, ані до органу пенсійного фонду з метою отримання відомостей про період здійснення ним підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 1999 та сплату в такому періоді страхових внесків. 
При цьому, суд враховує, що територія, на якій позивач провадив підприємницьку діяльність у період з 21.03.1995 по 1999 наразі є окупованою територією. 
З огляду на викладене, суд вважає, що пенсійним органом правомірно не включено до загального страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 1999 з посиланнями на відсутність інформації про сплату страхових внесків.
При цьому, суд враховує, що питання правомірності не врахування пенсійним органом до загального страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності у 2022-2025 роках не є предметом оскарження у цій справі.
Резюмуючи викладене, суд керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача (з одночасним виходом за їх межі) шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Полтавській області від 08.01.2026 №054650001757 про відмову у призначенні пенсії за віком в частині, що стосується не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982, з 19.10.1984 по 26.06.1993 та в " ІНФОРМАЦІЯ_2 ВиДе і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995, а також періоду його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982; зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982, з 19.10.1984 по 26.06.1993 та в " ІНФОРМАЦІЯ_2 ВиДе і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995, а також періоду його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині призначення та виплати пенсії, оскільки такі вимоги наразі є передчасними, так як пенсійним органом ще не здійснено зарахування до загального страхового стажу позивача вищевказаних період роботи та навчання. 
Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.01.2026 №054650001757 про відмову у призначенні пенсії за віком в частині, що стосується не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982, з 19.10.1984 по 26.06.1993 та в " ІНФОРМАЦІЯ_2 ВиДе і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995, а також періоду його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспі ім. Мічуріна з 17.03.1982 по 09.05.1982, з 19.10.1984 по 26.06.1993 та в "Українсько-Венгерське СП ВиДе і Ко ЛТД" з 01.07.1993 по 15.03.1995, а також періоду його навчання в Костянтинівському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1978 по 03.03.1982.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | А.О. Чеснокова